Справа № 523/6514/19
Провадження №2/523/3147/19
"21" червня 2019 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
В С Т А Н О В И ЛА :
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 11.07.2012 р. в сумі 20 000 доларів США, проценти за користування позикою в сумі 2000 доларів США, 3 % річних за час прострочення зобов`язання в сумі 1980 доларів США, а разом 23 980 доларів США.
Свої вимоги обґрунтував тим, що 11.07.2012 р. позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого позивач передав позичальнику грошову суму в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Згідно домовленостей за Договором, відповідач зобов`язався повернути позику з урахуванням процентів у сумі 22 000 доларів США.
04.06.2019р. від представника позивача надійшла уточнена позовна заява в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :
- борг за договором позики від 11.07.2012 р. в сумі 20 000 доларів США, проценти за користування позикою в сумі 2000 доларів США, 3 % річних за час прострочення зобов`язання в сумі 1980 доларів США, а разом 23 980 доларів США;
Свої вимоги обґрунтував тим, що крім вищевказаного договору позики між позивачем та відповідачем було укладено і інші договори позики від 22.12.2018р., 18.03.2018р. та 20.03.2018р. зобов`язання по яким також не було виконано відповідачем.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.07.2012р. ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договори позики від 11.07.2012р. , за умовами якого позивач передав позичальнику грошову суму в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується розпискою, складеною власноруч відповідачем (а.с.7).
Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики також підтверджує свідок ОСОБА_3 , про що він власноручно написав відповідний текст та дописав його під текстом боргової розписки.
Згідно домовленостей за Договором, відповідач зобов`язався повернути позику з урахуванням процентів у сумі 22 000 доларів США. Строк повернення позики в розписці зазначено 25-31 липня, однак рік її повернення не вказаний, тобто не встановлений, відтак в силу ч.2 п.1 ст.1049 ЦК України, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем про це вимоги.
22.12.2012 р. ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого позивач передав позичальнику грошову суму в розмірі 23 000 доларів США, на підтвердження укладання Договору позики та отримання зазначених грошей відповідач власноручно написав Позивачу відповідну розписку, (а.с.23). Отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики також підтверджує свідок ОСОБА_3 , про що він власноручно написав відповідний текст та підписав його під текстом боргової розписки.
Згідно домовленостей за Договором, відповідач зобов`язався повернути позику у строк січень-лютий, але рік її повернення не вказаний, тобто не встановлений, відтак в силу ч.2 п. 1 ст. 1049 ЦК України, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем про це вимоги.
18.03.2012 р. позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого він передав позичальнику на розвиток його бізнесу грошову суму в розмірі 10 000 доларів США, на підтвердження укладання Договору позики та отримання зазначених грошей
26.03.2012р. Відповідач власноручно написав Позивачу відповідну розписку, копія якої додається до позову.
Отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики в сумі 10 тис. доларів США також підтверджує свідок ОСОБА_3 , про що він власноручно написав відповідний текст та підписав його під текстом боргової розписки.
Згідно домовленостей за Договором, відповідач зобов`язався за користування отриманих коштів щомісячно сплачувати позивачу дивіденди в сумі 500 доларів США та повернути позику на протязі одного місяця від дня пред`явлення позикодавцем про це вимоги.
20.03.2012 р. позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого він передав позичальнику на розвиток його бізнесу грошову суму в розмірі 10 000 доларів США, на підтвердження укладання Договору позики та отримання зазначених грошей.
Отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики в сумі також підтверджує свідок ОСОБА_3 , про що він власноручно написав відповідний текст та підписав його під текстом боргової розписки.
Згідно домовленостей за Договором, відповідач зобов`язався за користування отриманих коштів щомісячно сплачувати позивачу дивіденди в сумі 500 (п`ятсот) доларів США та повернути позику на протязі одного місяця від дня пред`явлення позикодавцем про це вимоги.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобов`язальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 6421 грн. на користь держави.
При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 79, 81, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,533,625,1046,1047,1050 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 105 050 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату винесення рішення становить 2 752 310 грн., що складається з:
- борг за договором позики від 11.07.2012 р. в сумі 20 000 доларів США, проценти за користування позикою в сумі 2000 доларів США, 3 % річних за час прострочення зобов`язання в сумі 1980 доларів США, а разом 23 980 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату винесення рішення становить 628276 грн.;
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6421 грн.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2019 року.

Суддя Аліна С.С.