ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1243/19 Справа № 177/2603/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3 , Шоста криворізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року до Криворізького районного суду м. Кривого Рогу надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3 , Шоста криворізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3 , Шоста криворізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Родинний зв`язок між ОСОБА_1 та померлим підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

За життя ОСОБА_4 , склав заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 09.07.2013 року (а.с. 10).

З заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 , який є його онуком, все своє майно, що належало йому на день його смерті, де б воно не знаходилось, і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом мав право.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно із ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу); заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Пунктом 1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 передбачено, що Перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на час посвідчення спірного заповіту) до повноважень посадових осіб органу місцевого самоврядування віднесено, у тому числі, посвідчення заповітів (крім секретних).

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247,1251 ЦК України.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний у голос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків.

Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому (п.1.2, розділу І, п.1.4 розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Згідно ч.2 ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Регламент порядок посвідчення заповіту іншою посадовою, службовою особою зазначено у ст. 1253 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, закон вказує на чіткий перелік обставин, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього ЦК України, при яких присутність свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Тобто позовні вимоги ОСОБА_1 , що заповіт ОСОБА_4 повинен бути посвідчений в присутності двох свідків, є безпідставними та необґрунтованими оскільки випадки, коли заповіт обов`язково слід посвідчувати в присутності не менше двох свідків, встановлений нормами ст.1253 ЦК України, а в даному випадку відсутні, до того ж в заповіті зазначено, що він прочитаний ним та підписаний особисто.

Доказів того, що за станом здоров`я заповідач не міг підписати чи прочитати заповіт особисто до суду не надано.

Відповідно до п.п.5 п.б ч.1 ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно із п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року (який діяв на момент посвідчення спірного заповіту), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Відповідно до рішень Лозуватської сільської ради №31-1/VІ сс від 12.11.2010 року та №32-1/VІ сс від 12.11.2010 року, секретарю сільської ради Ревуцькій Л.М. доручено здійснювати повноваження секретаря виконкому сільради з покладенням на неї повноважень щодо вчинення нотаріальних дій (а.с. 64, 65).

Згідно затвердженої сільським головою Лозуватської сільської ради Посадової інструкції секретаря сільської ради Ревуцької Л.М. від 2003 року, секретар сільської ради є відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій ( п.7 інструкції) (а.с.66).

Заповіт, посвідчений секретарем сільської ради Ревуцькою Л.М. зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування під №476, у відповідності до порядку, передбаченому Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженим постановою КМ України від 15.06.1994 року № 419.

Згідно абзацу 6 п.10 зазначеного Порядку, запис у реєстрі є доказом посвідчення заповіту.

Відтак при посвідченні заповіту посадова особа ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст.37,41 Закону України «Про нотаріат», розділу 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затверджений наказом МЮУ від 11.11.2011 року за № 3306/5 діяла в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до довідки №2136 від 23.05.2016 року наданої Виконком Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Заповіт посвідчувався 09.07.2013 року, тобто заповідач на час складання заповіту проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, і нотаріальна дія посвідчення заповіту вчинена в межах території, на яку розповсюджуються повноваження органу місцевого самоврядування.

Крім того матеріалах справи відсутні відомості про те, що заповіт змінювався або скасовувався.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що посвідчення заповіту ОСОБА_4 за відсутності свідків, не є порушенням вимог, щодо його посвідчення, оскільки така вимога як обов`язкова передбачена лише у разі наявності фізичних вад спадкодавця, а тому секретар Лозуватської сільської ради ОСОБА_5 діяла в межах наданих їй повноважень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича