Номер провадження: 22-ц/813/3986/19
Номер справи місцевого суду: 520/4201/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

апелянт уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В.

позивач публічне акціонерне товариство «БГ Банк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В. на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Бескровного Я.В., -

встановив:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «БГ Банк» (далі ПАТ «БГ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зазначивши що ПАТ «БГ Банк» є правонаступником усіх прав і обов`язків ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від №305 2018 року щодо ПАТ «БГ Банк» здійснюється процедура ліквідації по 26.02.2019 року включно.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_1 23.10.2007 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 50 000 доларів США, з щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом.

На виконання умов забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 08.04.2009 року був укладений договір поруки.

Однак, відповідачі не виконують належним чином умови укладених кредитного договору та договору поруки, внаслідок чого у них утворилась заборгованість у розмірі 25500 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову ПАТ «БГ Банк» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Луньо І.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Луньо І.В.зазначила, що суд при ухваленні рішення застосував строк позовної давності, так як позивачем пропущений строк подачі позовної заяви, однак позовна заява подана у межах строку позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Ухвалами Одеського апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В. було відкрито та справа призначена до розгляду на 26 червня 2019 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня по червень 2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Комлевої О.С. надійшло понад 450 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

В судове засідання, призначене на 26 червня 2019 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 173-175).

На адресу суду від публічного акціонерного товариства «БГ Банк» надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2019 року, у задоволенні клопотання було відмовлено, в зв`язку з пропуском строку, передбаченого ч.2 ст. 212 ЦПК України, для звернення з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися та були повідомлені про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «БГ Банк» є правонаступником усіх прав і обов`язків ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства».

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від №305 2018 року, щодо ПАТ «БГ Банк» здійснюється процедура ліквідації по 26.02.2019 року включно (а.с. 67).

23.10.2007 між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ШЮІ-СП-231007-1 (а. с. 28- 40).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банком надано кредит позичальнику в іноземній валюті на суму 50 000,00 доларів США, із щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом.

Зазначена сума кредиту була отримана ОСОБА_1 , що підтверджується заявою про надання кредиту від 23.10.2007 року, а також даними про рух коштів по рахунку позичальника, які відображені у виписках по особовому рахунку позичальника (а.с. 35, 12- 27).

Пунктом 1.3. кредитного договору встановлено строк повернення кредиту 22.10.2013 року або строк, встановлений у відповідності з пунктом 2.7, 2.8 кредитного договору.

В свою чергу, згідно з пунктом 2.8 кредитного договору, сторони домовились, згідно статей 212, 1050, 1052 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що зобов`язання позичальника повернути банку кредит, раніше календарної дати, визначеної п.1.3 цього договору, виникає у позичальника в разі настання наступних обставин: пункт 2.8.1 несплати або часткової несплати позичальником в передбачений кредитним договором строк суми відсотків та/або суми/частини суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті позичальником в строк сум штрафних санкцій; та/ або перевищення сумою заборгованості по кредитному договору суми кредиту більше як на десять відсотків; та/або несплати позичальником більше одного обов`язкового платежу, який перевищує п`ять відсотків суми кредиту; при цьому строком погашення кредиту є 30 (тридцятий) календарний день за останнім днем строку, в який позичальник повинен був виконати зазначені в цьому пункті договору зобов`язання.

Між банком та позичальником було неодноразово погоджено реструктуризацію боргу (Договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №№3, 7, 8, 9) та перенесено терміни погашення відповідного кредиту та змінено процентну ставку (Договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №1) (а.с. 41-58).

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 08.04.2009 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №ШЮІ-СП-231007-1, відповідно до якого поручитель зобов`язаний відповідати солідарно з позичальником перед банком за належне виконання кредитного договору (а.с. 59).

Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя настає в момент настання строку виконання повністю або частково зобов`язань, забезпечених цим договором, якщо вони на цей момент не будуть виконані позичальником належним чином.

Пунктом 4.4 договору поруки визначає зобов`язання поручителя виконати обов`язок боржника в строк не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання вимоги банка.

28.11.2017 року позивач листом № 15/630 звернувся до відповідачів з вимогою про усунення порушень. У вказаній вимозі позивач вимагав від відповідачів у семиденний строк погасити заборгованість перед банком у розмірі 25 500 доларів США (суму заборгованості за кредитом). Дану вимогу було направлено відповідачам 28.11.2017 року, про що свідчать відповідні фіскальні чеки (а.с. 60-63).

На підставі аналізу кредитного договору та Договорів про внесення змін і доповнень до нього, судом встановлено, що строк повернення позичальником кредиту банку визначений 22.10.2013 року, вказаний строк сторонами кредитного договору не змінювався.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком та випискам по особовим рахункам, судом встановлено, що станом на дату повернення кредиту останній платіж за кредитним договором щодо погашення кредиту відповідачем 1 здійснений 07.04.2014 року у сумі 1000 доларів США (виписка по особовому рахунку а.с.26-27), останній платіж щодо погашення процентів за кредитом відповідачем 1 здійснений 18.11.2013 року у сумі 262,87 доларів США (виписка по особовому рахунку а.с. 28).

Також судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором складає 25500 доларів США, яка є сумою заборгованістю за кредитом.

Відмовляючи у задоволені позову ПАТ «БГ Банк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції враховуючи обґрунтованість вимог позивача, виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду, про застосування якого просила ОСОБА_1

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (стаття 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (стаття 554 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (частина 4 стаття 559 Цивільного кодексу України).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

Суд дійшов до вірного висновку, що станом на момент звернення позивача до суду з позовом, ОСОБА_1 мала заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 25 500,00 доларів США.

Проте, судом встановлено, що строк повернення суми кредиту настав 22.10.2013 року, тобто з цієї дати почався перебіг строку позовної давності для позивача щодо стягнення заборгованості на вказану дату шляхом звернення до суду із відповідною вимогою.

ОСОБА_1 07.04.2014 року здійснила платіж щодо погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання існуючої заборгованості і є, за висновком суду, способом перериванням перебігу позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності щодо позовних вимог по справі почав перебіг з початку, а саме: з 07.04.2014 року. Враховуючи трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом сплив 07.04.2017 року.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду та просила про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд дійшов до вірного висновку про відмову у позову у зв`язку із задоволенням заяви ОСОБА_1 .

Також суд вірно зазначив стосовно вимог позивача щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 наступне.

Згідно пункту 4.2 договору поруки, відповідальність ОСОБА_2 перед позивачем настала з 22.10.2013 року і була припинена через шість місяців з цієї дати, тобто 22.04.2014 року, оскільки договором поруки не встановлено строку поруки. У вказаний період позивач не звернувся до ОСОБА_2 із відповідною вимогою про сплату суми заборгованості. Вимога позивача до ОСОБА_2 датована 28.11.2017 року, тобто за межами строку існування зобов`язання ОСОБА_2 перед позивачем.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В.про те, що позовна заява подана у межах строку позовної давності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи не відповідають матеріалам справи, встановленими обставинами, так як судом було встановлено, що перебіг строку позовної давності був перерваний, оскільки у квітні 2014 року був відповідачем ОСОБА_1 був здійснений платіж щодо погашення заборгованості за кредитним договором, який почався саме з дня здійснення платежу, а саме 07 квітня 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом 02 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також суд зазначає, що суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні першої та апеляційної інстанціях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В. залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27 червня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець