Номер провадження: 22-ц/813/4547/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: позивачки ОСОБА_1 і її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року про відкриття провадження (одноособово суддя Бондар В.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

09.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї.

Позов подано до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2018 року відкрито провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 не погодився із ухвалою суду першої інстанції від 24.10.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 24.10.2018 року скасувати, справу направити на розгляд до Стародубського районного суду Брянської області Російської Федерації за встановленою підсудністю.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 зазначає:

Під час відкриття провадження у справі суд першої інстанції не дотримався правил підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї.

Справи цієї категорії є справами позовного провадження та підлягають розгляду за загальними правилами підсудності, тобто за місцем проживання або перебування відповідача.

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , тому справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_2 та оскаржуваної ухвали (до суду 17.10.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області), місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Великомихайлівського району Одеської області.

ОСОБА_2 вибув на постійне проживання до Російської Федерації, АДРЕСА_2 , що підтверджується копією характеристики від 24.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, яка була ратифікована Україною 10.11.1994 року, та регулює відносини з приводу надання правової допомоги між Україною та Російською Федерацією, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони. В частинах II-V розділу, який регулює відносини у цивільних і сімейних справах, окремо не визначено підсудності справ про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї.

Тому справа має розглядатися на території Російської Федерації, а саме, Стародубським районним судом Брянської області.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, зазначаючи:

Апелянт надає інформацію щодо місця проживання (перебування) відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , тобто, як вважає апелянт, справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Зазначене місце реєстрації відповідача не є та не було місцем його фактичного постійного проживання.

Відповідач ОСОБА_2 до червня 2018 року, до часу виїзду в Російську Федерацію, проживав за адресою: АДРЕСА_3 , про що є належні та допустимі докази. За цією ж адресою проживала до 27.04.2018 року та була зареєстрована його покійна дружина ОСОБА_4 , а також зареєстрований малолітній онук ОСОБА_5 , який до фактичного зникнення 16.06.2018 року проживав з родиною саме за зазначеною адресою.

Фактична інформація про місце «постійного» проживання відповідача ОСОБА_2 у Російській Федерації, викладена його представником в апеляційній скарзі, значною мірою відрізняється від офіційних даних, які отримані позивачем 01.02.2019 року.

За документальними даними від 01.02.2019 року, що отримані за запитом позивача, ОСОБА_2 надано у Російській Федерації тимчасовий притулок, а не право на постійне проживання, з тимчасовою реєстрацією за адресою, зазначеною представником відповідача.

Таким чином, інформація представника відповідача про постійне місце проживання ОСОБА_2 є дещо перекрученою з метою використання для безпідставного намагання змінити підсудність.

Враховуючи, що: місце дійсного фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 ; місце роботи, на даний час дистанційної роботи є ЧП «Графффит, адреса : м. Одеса, Лідерсовський АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , оф.1 (Приморський район); з 16.06.2018 року і майже до кінця 2018 року жодних даних про місце знаходження відповідача взагалі не було відомо; на даний час відповідачу надано тимчасовий притулок у Російській Федерації, у відповідності до норм ч. 9 ст. 28 ЦПК України про підсудність справ за вибором позивача, провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є таким, що відкрито у повній відповідності до норм ч. 9 ст. 28 ЦПК Украйни, а саме, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, виходив з того, що спір підсудний Приморському районному суду м. Одеси (а.с.32,33).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

У суді виник спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ст. 27 ч.1 ЦПК України).

На час відкриття провадження у справі (жовтень 2018 року) зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 було: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Зазначені обставини містяться і в ухвалі суду від 24.10.2018 року (а.с.32).

За таких обставин, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онуком, який окремо проживає від неї підсудна Великомихайлівському районному суду Одеської області.

Доводи представника відповідача у скарзі про те, що справа підсудна Стародубському районному суду Брянської області Російської Федерації, безпідставні, оскільки відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване постійне місце проживання в Україні, Одеська АДРЕСА_1 .

Твердження позивачки у відзиві на скаргу про те, що місце дійсного фактичного проживання відповідача і дистанційної роботи знаходилось та знаходиться на даний час у Приморському районі м. Одеси, що червня 2018 року і до кінця 2018 року жодних даних про місце знаходження відповідача не було відомо, що на даний час відповідачу надано тимчасовий притулок у Російській Федерації і тому, відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України має місце підсудність справи за вибором позивача, - не заслуговують на увагу.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (ст. 28 ч.9 ЦПК України). На час відкриття провадження у даній справі у суду були наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що відповідач, у встановленому законом порядку, зареєстрований в Україні, Одеська АДРЕСА_1 (а.с.20,25 зворот).

За таких обставин, відсутні підстави для застосування положень ч.9 ст. 28 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності (ст. 380 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що спір є підсудним Великомихайлівському районному суду Одеської області, Приморський районний суд м. Одеси прийняв ухвалу про відкриття провадження із порушенням правил підсудності, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 7, 380 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року про відкриття провадження у цивільній справі скасувати, направити справу до Великомихайлівського райнного суду Одеської області для розгляду за встановленою підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцятим днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 19.07.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова