Справа № 2-92/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановив:

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 18.01.2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2010 року до її повноліття.

02.10.2018 року ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку обґрунтував тим, що про розгляд справи її було повідомлено неналежним чином. Окрім того зазначив, що між ним та ОСОБА_2 існувала домовленість про утримання спільної дитини за рахунок продажу спільної квартири.Просива суд скасувати заочне рішення суду від 18.01.2011 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засідання представник заявника заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в заяві.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечували проти скасування заочного рішення, зазначили, що заявником пропущено строк звернення до суду, доказів поважності пропуску строку не надано, заява необґрунтована, відсутні посилання на обставини, які мають значення для справи та не надано доказів. Окрім того просили суд стягнути з ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Ч.1 ст. 287 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення;2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Так, ОСОБА_4 були направлені повістки про дату, час та місце слухання справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України, про що в матеріалах справи міститься відповідні повідомлення.

Враховуючи викладене вище, та той факт, що заявником не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а скасування заочного рішення, можливе у випадку встановлення судом двох обставин в сукупності: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України 2004 року до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Частинами 1-2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно ч. 2 до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (Закон N 4191-VI) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи наявний ордер, договір про надання правової допомоги від 15.03.2019 року, розрахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу та перелік наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.03.2019 року, акт виконаних робіт, а також квитанція від 15.03.2019 року про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 50000 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76 ЦПК України (в редакції Закону з 18.03.2004 до 15.12.2017 року), 137, 141, 287, 288 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Заяву ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу сумі 5 000 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Прохоренко