Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019 Справа №607/11377/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката Яворського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 09 вересня 2010 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. За час шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 63,7 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., однак, у договорі купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2014 року покупцем вказаного вище майна зазначена лише ОСОБА_1 У червні 2018 року чоловік позивача ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка та спадщину прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем є дочка померлого ОСОБА_2 . Однак при зверненні до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. для оформлення спадщини після померлого чоловіка, а саме на ј частку квартири АДРЕСА_1 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що за свого життя ОСОБА_2 не здійснив поділ спільного майна подружжя або не визначив свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме у спірній квартирі, тому нотаріус не може визначити конкретний розмір спадкового майна.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 09 вересня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Як слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським відділом ЗАГСу міськвиконкому, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕЕА 531109, сформованого 08 травня 2014 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

На замовлення ОСОБА_1 15 квітня 2014 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно довідки № 732 від 26 квітня 2019 року, виданої ОСББ «Вербицького, 22», ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 : АДРЕСА_4 . До дня смерті проживав і був зареєстрований з 10 квітня 2014 року чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 26 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І., після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , заведено спадкову справу № 13/2018.

Постановою про відмову у видачі свідоцтва № 01/02-31 від 20 березня 2019 року, виданою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частку та свідоцтва про право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , також відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частку квартири АДРЕСА_1 . Із змісту постанови вбачається, що оскільки спадкоємці не надали відповідних документів, які б свідчили про те, що за життя ОСОБА_2 уклав шлюбний договір, здійснив поділ спільного майна подружжя або ж визначив свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а також те, що правовстановлювальний документ на вказану вище квартиру, а саме договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Василевич О.О., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 09 квітня 2014 року за реєстровим №459 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 09 квітня 2014 року, індексний номер витягу: 21387094, видані на ім`я ОСОБА_1 , тому, вказані документи не можуть бути безспірним доказом факту належності померлому ОСОБА_2 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Наведені факти унеможливлюють у безспірному порядку видачу спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя дружині померлого.

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 разом з чоловіком-спадкодавцем ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку зареєстрували на позивача.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо.) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтями 69 та 92 СК України надано право подружжю на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та укладення шлюбного договору.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладався шлюбний договір, не було здійснено поділу спільного майна подружжя чи визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, у будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначенні ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності.

Таким чином, ОСОБА_1 та спадкодавцю ОСОБА_2 належить по Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 .

Отже, до складу спадщини за законом після померлого ОСОБА_2 входить Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 , яка порівну спадкується сторонами по справі.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, судові витрати слід розподілити в порядку вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 425,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 425,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська