Провадження № 2/522/1289/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 30-Б), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

17.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог наведено, що ОСОБА_1 з квітня 2011 року і до сьогодні без реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 , спільно проживає однією сім`єю із нею. ОСОБА_8 має двох дітей: доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто під час перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 та проживання з нею однією сім`єю у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_12 , її сестрі - ОСОБА_13 та їх матері ОСОБА_14 .

Позивач вказує, що він із ОСОБА_6 веде спільний побут, спільне господарство, має взаємні права та обов`язки, здійснює спільне виховання та утримання дітей, спільно з дітьми проводить дозвілля. При цьому, увесь цей час він вважає себе батьком ОСОБА_15 , вказує, що піклується про нього та як може сприяє його розвитку та добробуту.

З посиланням на свідоцтво про народження від 20.11.2018 року серії НОМЕР_1 , видане повторно, у позові наведено, що батьком ОСОБА_16 . вказаний ОСОБА_17 , який був офіційним чоловіком ОСОБА_5 на той час.

Зазначається також, що на момент народження ОСОБА_5 його мати, ОСОБА_21 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_22 , але сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися з квітня 2011 року. Вони припинили спільно проживати, не вели спільних побуту та господарства, не спілкувалися.

Позивач вказує, що лише у липні 2018 року він від ОСОБА_5 дізнався про те, що у дійсності біологічним батьком ОСОБА_15 є він.

З посиланням на заяву ОСОБА_5 від 26.01.2015 року, справжність підпису якого посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коноваленко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 22, позивач вказує, що ОСОБА_17 відмовився від утримання та виховання малолітнього сина ОСОБА_15 та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. На думку позивача, це вказує на те, що ОСОБА_5 не визнає себе батьком ОСОБА_15 , фактично відмовився від нього.

Позивач вважає, що порушено його право на батьківство стосовно ОСОБА_15 , тому що ОСОБА_5 не міг бути батьком дитини, адже ця дитина не зачата у шлюбі з ним і вона не може походити від подружжя, а дійсним батьком дитини є позивач. Водночас, ОСОБА_21 не повідомила про це ані органу державної реєстрації актів цивільного стану, ані ОСОБА_22

З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст. 3, 4, 7, 50, 125, 128, 129 СК України позивачем заявлено позовну вимогу про визнання його батьком ОСОБА_10 .

Крім того, посилаючись на ч. 1 ст. 134 СК України, Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, позивач наполягає, що до актового запису про народження дитини - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають бути внесені зміни, а саме виключені відомості про ОСОБА_25 , як батька дитини, та зазначені відомості про дійсного біологічного батька - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заявлено позовну вимогу про зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису від 22.02.2012 року № 1562 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши з нього відомості про ОСОБА_5 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначивши ОСОБА_1 батьком ОСОБА_10 .

У судовому засіданні представник позивача просив провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав до суду пояснення, у яких заперечень відносно вимог позивача не мав, зазначивши, однак, що не є належним відповідачем по справі, та просив розглянути справу без його присутності.

Відповідач - ОСОБА_5 подав суду відзив на позовну заяву, у якому визнав повністю позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначивши, що він не є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 надала суду пояснення, у яких позов підтримала, підтвердила його підстави, та просила задовольнити позовні вимоги, та розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з квітня 2011 року без реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спільно проживає однією сім`єю із нею за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_28 ОСОБА_8 має двох дітей: доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно зі свідоцтвом про народження від 21.01.2004 року серії НОМЕР_2 ), та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно зі свідоцтвом про народження від 20.11.2018 року серії НОМЕР_3 , виданим повторно).

ОСОБА_29 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто під час перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 та проживання з нею однією сім`єю.

Судом також встановлено, що на момент народження ОСОБА_10 його мати, ОСОБА_8 , перебувала у шлюбі із ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 18.11.2000 року Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 59, та розірваний на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.01.2012 року у справі № 2425/2011 р., що набрало законної сили 27.01.2012 року.

У свідоцтві про народження від 20.11.2018 року серії НОМЕР_4 , виданому повторно, батьком ОСОБА_10 вказаний ОСОБА_31 . Запис про батька здійснена органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно зі ст. 133 СК України, відповідно до якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

З квітня 2011 року ОСОБА_28 ОСОБА_8 та ОСОБА_17 припинили спільно проживати, вести спільний побут та господарство, що не заперечується учасниками справи.

Згідно із заявою ОСОБА_25 від 26.01.2015 року, справжність підпису якого посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коноваленко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 22, ОСОБА_5 відмовився від утримання та виховання малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи спір суд приймає до увагу, що ОСОБА_5 підтверджує те, що він не є батьком ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на підставі ч. 2 ст. 49 ЦПК України визнає позовні вимоги повністю.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року № 591/6441/14-ц робить висновок, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» робить висновок, що на сьогоднішній день аналіз ДНК є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства конкретної дитини і його доказова цінність істотно перевищує будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування їх близьких відносин (рішення від 07.05.2009 року).

Згідно із висновком спеціаліста комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.04.2019 року № 6 судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження зразків рідкої крові у зв`язку із встановленням біологічного батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з імовірністю 99,9999 %; таким чином, батьківство практично доведене.

Таким чином, вказаний висновок підтверджує біологічне батьківство ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_10 , що також визнається його матір`ю, ОСОБА_27 .

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно із ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 СК України чоловік має право на батьківство.

Згідно із ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах порушено право ОСОБА_1 на батьківство стосовно ОСОБА_10 , тому що, як встановлено судом, ОСОБА_31 не є батьком дитини, а біологічним батьком цієї дитини є позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно із пп. 20 п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно із пп. 2.13.1. п. 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до пп. 2.16.4. п. 2.1.6 цих Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Отже, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про встановлення факту батьківства не зачіпають права та обов`язки органу реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до актового запису про народження дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають бути внесені зміни, а саме виключені відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини, та зазначені відомості про дійсного біологічного батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Водночас, суд відхиляє доводи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про те, що він не є належним відповідачем у справі, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділ державної реєстрації актів цивільного стану є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до п. 2.18. Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Спірний актовий запис цивільного стану згідно із визначеними законодавством повноваженнями відділу державної реєстрації актів цивільного станузнаходиться в Одеському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що не заперечується останнім.

При цьому, суд також виходить з того, що відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що унормовано ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису від 22.02.2012 року № 1562 також підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги, що думка дитини при вирішенні цього спору не враховується, у зв`язку з тим, що вибирати собі батьків в силу сутності та змісту батьківського правовідношення дитина не може, що вказує на відсутність підстав для залучення дитини до справи.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, підлягає задоволенню як законний та обґрунтований.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 200, 264, 265, 268, 352-356 ЦПК України, ст.ст.128,129,134,135 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 06.12.1996 року), уродженця міста Одеси, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_10 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого у місті Одеса.

Зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (ідентифікаційний код: 37947454; 65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 30Б) внести зміни до актового запису від 22.02.2012 року № 1562 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши з нього відомості про ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області 07.05.2001 року), громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначивши ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 06.12.1996 року), уродженця міста Одеси, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя

20.06.19