АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/457/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 307000000 Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кормана О.В., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, повний текст рішення складений 21 січня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позов до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його прабабуся - ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і земельну ділянку площею 0.21 га, що знаходиться на території с. Городецьке, Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства.

За життя спадкодавець ОСОБА_7 склала заповіт від 28 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., яким все належне їй майно заповіла позивачу.

Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є його бабуся - ОСОБА_6

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_7 звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду поскільки пропустив встановлений законом шести місячний строк на подання заяви про прийняття спадщини. Також зазначав, що строк пропущено з поважних причин, оскільки являється студентом другого курсу та здобуває освіту в Уманському національному університеті садівництва і в період травень-серпень 2018 року перебував на навчальній практиці.

З таких підстав позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом двох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року відмовлено повністю у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, як незаконне, необґрунтоване, висновки суду не відповідають обставинам справи та постановлене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідач по справі, яка являється дочкою спадкодавця ОСОБА_7 та проживала і здійснювала догляд за ОСОБА_7 до смерті , а тому вважається такою, що прийняла спадщину (обов'язкову частку) і не заперечує проти задоволення позову, тобто судом не враховано приписи ч. 2 ст. 1272 ЦК України.

Також вказує на те, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням обмежив його в майбутньому можливості реалізувати свої майнові права як спадкоємця за заповітом - без достатніх на для цього підстав.

Також зазначає, що суд не звернув уваги на поважність причини пропуску визначений законом шестимісячний строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не врахував, що на моменту складання заповіту ОСОБА_7 позивач був неповнолітнім і не знав про існування заповіту.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року задоволити, оскільки вважає, що підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 в с. Білка, Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2017 року, актовий запис № 282.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно.

ОСОБА_9 належала земельна ділянка площею 0.21 га, яка належала їй на праві приватної власності, надана для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Городецьке Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий Городецькою сільською радою 28 листопада 1997 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 1997 року.

За життя ОСОБА_9 склала заповіт від 28 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., відповідно якого вона заповіла ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом і буде належати їй на момент смерті.

Відповідач ОСОБА_6, являється спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7, яка спадщину не прийняла у встановленому законом строк та не подавала заяву про відмову від спадщини.

Позивач ОСОБА_5 являється спадкоємцем за заповітом, проте у передбачений законом 6-ти місячний строк як спадкоємець за заповітом заяву про прийняття спадщини не подав.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, але закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк тривалістю шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи і не заперечують сторони, позивач не подав у шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті прабабусі ОСОБА_7 відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Як на підставу пропущення строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 посилався , що являється студентом другого курсу та здобуває освіту в Уманському національному університеті садівництва (факультет економіки і підприємництва) та в період з травня по серпень 2018 року перебував на навчальній практиці, тому не мав практичної змоги вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Окрім того не мав матеріальної можливості оформити спадщину.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, положення частини третьої статті 1272 ЦК України не застосовуються.

Вище вказаний висновок про застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови

Доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано, лише надано довідку № 13-06/405 від 11 вересня 2018 року, в якій вказано, що ОСОБА_5 дійсно є студентом 2-го курсу ОР «магістр» 22м-ф факультету економіки і підприємництва денної форми навчання Уманського національного університету садівництва ІV рівня акредитації, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не може бути визнана поважною причиною пропущення строку перебування на навчанні в період з травня по серпень 2018 року, поскільки з моменту смерті ОСОБА_7, з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 01 червня 2018 року, у позивача був час для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка ОСОБА_6 визнавала позов не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідно до частини четвертої ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Докази про те, що ОСОБА_6 прийняла спадщину і тому може визнавати позов в матеріалах справи відсутні.

Про необізнаність про заповіт позивач в позовній заяві, а також в суді першої інстанції не вказував.

Посилання апелянта на те, що на момент складення заповіту він був неповнолітнім не варте уваги оскільки закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складення заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов'язки на свій розсуд.

Заповіт - це особисте розпорядження особи (заповідача) щодо належного йому майна, майнових прав та обов'язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку (ст.1233 ЦК). Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов'язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача.

Реалізуючи право на заповіт, заповідач має можливість заповідати майно будь-яким особам, на свій розсуд та не тільки особам, які належать до числа спадкоємців за законом, а й сторонній особі, яка не перебуває із заповідачем у родинних, сімейних відносинах, а також юридичній особі, державі Україна, АРК, територіальній громаді, іноземній державі та іншим суб'єктам публічного права (ст.2 ЦК). Зокрема, заповідач може залишити своє майно спадкоємцю другої черги, незважаючи на наявність осіб, які належать до першої черги спадкоємців за законом, тобто він не зв'язаний ні колом спадкоємців за законом, ні черговістю їх закликання до спадкування.

Тобто, чинним законодавством не передбачено, що воля заповідача залежить від віку особи на користь якої складено заповіт.

Крім того, на час відкриття спадщини позивач був повнолітнім та мав цивільну дієздатність.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Судді: