Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-89-1/08

провадження № 61-42213св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідачі: Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник Костянтин Анатолійович, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 липня

2018 року у складі судді Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Алмаз-6» (далі - ЖБК «Алмаз-6»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (далі - Київське МБТІ та РОН), про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до заповіту ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна увійшла квартира

АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавця, яка була членом ЖБК «Алмаз-6», ОСОБА_5 не отримала свідоцтва про право власності на спірну квартиру, а тому свідоцтво про право власності за заповітом не могло бути видане нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

У жовтні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ЖБК «Алмаз-6», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що хоча померла ОСОБА_5 і була членом кооперативу, пайовий внесок, а також подальші платежі за кооперативну квартиру не сплачувала, у квартирі не проживала.

ОСОБА_2 вважає членство ОСОБА_5 у кооперативі формальним, оскільки саме вона сплатила весь пайовий внесок за квартиру, у квартирі проживала разом із своїм чоловіком та дочкою.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2008 року об`єднано в одне провадження справу № 2-89-1/08 за позовом

ОСОБА_1 до ЖБК «Алмаз-6», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Київське МБТІ та РОН, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, та справу № 2-946-1/08 за позовом ОСОБА_2 до ЖБК «Алмаз-6», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на квартиру, та присвоєно їм № 2-89-1/ 08 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня

2008 року (у складі судді Миколаєць І. Ю.) у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 квітня 2009 року (у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Вовченка В. М., Немировської О. В.) рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2008 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_5 у 1992 році як членом ЖБК «Алмаз-6» було здійснено повну виплату пайового внеску за спірну квартиру, а тому саме вона набула право власності на неї. Однак, за життя ОСОБА_5 не отримано свідоцтво про право власності, а при житті складено заповіт щодо свого майна на ім`я ОСОБА_1 , на підставі якого і підлягає визнанню право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник К. А., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня

2008 року відмовлено та повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб, які наділені правом апеляційного оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2008 року, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити та повернути її скаржнику, оскільки оскаржуваним рішенням суд не вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 щодо її права користування спірною квартирою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник К. А., просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 є особою, яку не було залучено до участі у даній справі, суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Разом з тим, оскаржуваним рішенням фактично було вирішено питання про належне їй право користування спірним житловим приміщенням. На момент розгляду справи вона не могла брати участі у справі, оскільки була малолітньою особою, а орган опіки та піклування до участі у розгляді даної справи залучено не було, у зв`язку з чим апеляційний суд безпідставно відмовив ОСОБА_4 у доступі до правосуддя, право на яке передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, у жовтні

2008 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 квітня 2009 року на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2008 року залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, у червні

2018 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник К. А., оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник К. А., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня

2008 року відмовлено та повернуто особі, яка її подала.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_4 ,

в інтересах якої діє адвокат Колесник К. А., посилалась на те, що оскаржуваним рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 24 вересня 2008 рокуфактично вирішено питання про право ОСОБА_4 на користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 , без її залучення до участі у справі.

На момент розгляду справи ОСОБА_4 була неповнолітньою, орган опіки та піклування до участі у справі не залучався, а самостійно ОСОБА_4 з об`єктивних причин не могла реалізувати своє право на захист.

Відповідно до статей 17, 18 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Апеляційний суд наведеного не врахував та не взяв до уваги, що судове провадження, результатом якого є ухвалення рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2008 року, є справою щодо прав та обов`язків цивільного характеру ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , або «його справою» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відтак, з`ясувати, чи порушені права та обов`язки ОСОБА_4 щодо вказаної квартири та здійснення їх ефективного захисту можливо не інакше, як через апеляційне оскарження вище вказаної ухвали.

Отже, вищевикладене вказує на наявність інтересу у ОСОБА_4 у зазначеній справі як особи, прав якої стосується оскаржувана ухвала суду як така, що стала юридичною підставою виникнення права власності у ОСОБА_4 на спірну квартиру, що підлягало перевірці судом.

Таким чином, висновок апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_4 права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про її права та обов`язки, є передчасним, в зв`язку з чим апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Без дослідження обставин справи та доказів не є можливим встановити суть спору та вирішити питання щодо кола осіб, права яких зачіпаються. Отже, відмова апеляційним судом у прийнятті апеляційної скарги

ОСОБА_4 не є аргументованою без з`ясування вищезазначених обставин.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 , апеляційний суд не врахував, що скаржник звернулась до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Отже, апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат

Колесник К. А., а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, а саме для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За викладених обставин ухвала Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2018 року не може вважатись законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Колесник Костянтин Анатолійович, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська