Справа № 755/8660/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача УДР ГТУЮ - Немирівська А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа» про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 . Після смерті діда відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 . У визначений строк він (позивач) звернувся до Сьомої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 02.02.2018 року отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій оскільки право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником спірної квартири на підставі Договору купівлі-продажу серія А 1289/4458, укладеного 26.07.1995 року, видавник Київська універсальна біржа, реєстраційний № 00. Також у довідці зазначено, власником спірної квартири є ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу № 1/5265-5312 від 13.10.1994 року, Товарна біржа Українська біржа Десятинна, реєстраційний № 38876654. У КП БТІ право власності зареєстровано за ОСОБА_4 18.01.1995 року, за № 313 в книзі д. 162-41. Він (позивач) звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Товарної Біржі «Київська Універсальна Біржа» з проханням надати правовставновлюючі документи на квартиру на ім`я ОСОБА_3 , та отримав відмову. 29.01.2019 року за його заявою була проведена почеркознавча експертиза, за висновком якого підпис на Договорі купівлі-продажу від імені ОСОБА_4 виконано іншою особою. З дня купівлі квартири і до дня смерті його дід в ній проживав. Інформація про іншого власника була внесена 27.12.2012 року. Враховуючи викладене просив визнати договір купівлі-продажу від 26.07.1995 року недійсним, та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та його представник усі обставини та факти, викладені в позовній заяві, та позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в суді 08.06.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

14.09.2018 року надійшли пояснення від Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

18.10.2018 року до суду надійшла копія спадкової справи № 688.

29.10.2018 року за клопотанням сторони позивача постановлено ухвалу про витребування доказів.

28.11.2018 року подано витребувані документи.

25.02.2019 року подано заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою від 27.02.2019 року Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві було залучено в якості відповідача.

13.03.2019 року від Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшов відзив на позов.

Ухвалою від 03.04.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 10.07.2019 року за заявою сторони позивача провадження в частині позовних вимог про визнання права власності на майно закрито.

В суді встановлено, що 13.10.1994 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчено Товарною біржею «Українська біржа Десятинна». Право власності ОСОБА_4 в БТІ м. Києва зареєстровано 18.01.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

З матеріалів спадкової справи Сьомої київської державної нотаріальної контори № 688, відкритої після смерті ОСОБА_4 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , який є онуком померлого. ОСОБА_1 звернувся згідно ст. 1261 ЦК України, його батько ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Бабуся позивача - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім позивача, заяву про прийняття спадщини 27.09.2007 року подала ОСОБА_10 , однак родинних стосунків з померлим, на вимогу нотаріуса, не надала. 19.12.2017 року ОСОБА_1 подав заяву до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 02.02.2018 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на спірну квартиру зареєстровано за іншою особою, а не померлим.

У Довідці ЖРЕО № 420 від 01.06.2007 року зазначено, що ОСОБА_11 ОСОБА_5 дійсно був прописаний та мешкав в квартирі АДРЕСА_1 , з 06.06.1995 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована 19.12.2017 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 . Підстава виникнення права власності - Договір купівлі-продажу № А 1289/4458 від 26.07.1995 року, видавник Київська універсальна біржа.

З реєстраційної справи № 5793936, наданої на вимогу суду, слідує, що право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості від 26.07.1995 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений Київською універсальною біржею. Заява на державну реєстрацію правова власності подана ОСОБА_3 13.03.2014 року. Додано копію паспорта на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , копію картки фізичної особи - платника податків. Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 03.03.2014 року № 6589, виданої ОСОБА_3 , квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 13.11.1994 року, інші договори переходу права власності відсутні.

29.01.2019 року Українським центром судових експертиз за зверненням ОСОБА_1 складено Висновок експерта № 1-29/01 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, згідно якого підпис від імені ОСОБА_4 у графі «продавець» в Договорі купівлі-продажу нерухомості, укладеному між ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 від 26.07.1995 року, виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

В суді було встановлено, що Договір купівлі-продажу нерухомості від 26.07.1995 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не підписувався, що свідчить про незаконне вибуття спірної квартири з власності ОСОБА_4 . Дана обставина дає підстави для визнання Договору купівлі-продажу нерухомості від 26.07.1995 року недійсним, що є підставою і для скасування рішення про право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

По даній справі було встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_1 (онук померлого) та ОСОБА_10 (невідома особа), яка документів на підтвердження стосунків з померлим не надала.

Враховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`являвся, та жодних доказів на спростування доводів позивача не надав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа» про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації - задовольнити.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер А 1289/4458, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 26.07.1995 року на Товарній Біржі «Київська Універсальна Біржа».

Скасувати Рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 11721251 від 18.03.2014 року, об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 0, адреса: АДРЕСА_2 , за власником ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 19.07.2019 року.

Суддя: