Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/2684/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Уманської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що до органу опіки та піклування райдержадміністрації надійшли документи щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Провівши перевірку, ними було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання характеризується негативно, часто міняє місце проживання, не працює. Самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчування, медичний догляд і лікування, не дає кошти на її утримання та оздоровлення.

Малолітня ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_3 у с. Громи Уманського району Черкаської області, яка і займається її вихованням, навчанням та утриманням.

ОСОБА_1 відвідує дошкільну установу, завжди чисто одягнена, весела. За час перебування малолітньої в дошкільній установі, батько ОСОБА_2 не приводив доньку та не забирав її, не спілкувався із вихователем, успіхами доньки не цікавився, що свідчить про незадовільне відношення до батьківських обов`язків.

Комісією з питань захисту прав дитини райдержадміністрації прийнято рішення від 12.06.2018 року № 5-2018 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 Крім того, на засідання комісії ОСОБА_2 підтвердив факт байдужості до долі дитини та написав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали письмові заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги та факти, викладені у позові підтримують, просять суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_3 . Актовий запис № 158.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно висновку органу опіки і піклування від 12.06.2018 року № 5-2018 на підставі звернення ОСОБА_3 було порушено клопотання про позбавлення батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З пояснень тпа документів було встановлено, що батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд і лікування, не дає кошти на її утримання та оздоровлення.

Малолітня ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_3 у с. Громи Уманського району Черкаської області, яка і займається її вихованням, навчанням та утриманням. ОСОБА_1 відвідує дошкільну установу, завжди чисто одягнена, весела. За час виховання малолітньої в дошкільні установі батько ОСОБА_2 не приводив доньку та не забирав її, не спілкувався із вихователем, успіхами доньки не цікавився. На засіданні комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 підтвердив факт байдужості до долі дитини та написав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє, сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_1 . Дитина проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, яка також забезпечує доньку усім необхідним для нормального розвитку та виховання, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 , характеристикою за місцем роботи тощо (а.с. 10-13).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Громи Уманського району Черкаської області, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Б. Коваль