Провадження № 2/641/675/2019 Справа № 641/8203/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Курганникової О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про звільнення іпотечного майна -під арешту,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , 3-я особа Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 про звільнення іпотечного майна -під арешту, а саме квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 березня 2012 року між ОСОБА_1 та боржниками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким ОСОБА_1 передала боржникам в позику 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США, а боржники прийняли їх і зобов`язалися повертати частинами по 380 доларів США не пізніше 16 числа кожного місяця в період до 16 лютого 2013 року і здійснити остаточне повернення позики в сумі 15 320 доларів США не пізніше 16 березня 2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань боржників за договором позики від 16 березня 2012 року, ОСОБА_6 3 ОСОБА_7 передав ОСОБА_1 в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 триста АДРЕСА_3 - а) в будинку готельного типу АДРЕСА_2 , про що між ними був укладений іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г. І. за реєстровим № 780 Встановлений Договором позики термін остаточного виконання боржниками їхніх зобов`язань з повернення боргу скінчився 16 березня 2013 року.

Але, в порушення умов договору позики, зобов`язання по поверненню позичених коштів так і залишилися належним чином невиконаними, і за весь час дії Договору боржниками було повернуто ОСОБА_1 лише 1 900 доларів США.

Оскільки боржники свої зобов`язання з повернення боргу за договором позики від 16 березня 2012 року у повному обсязі так і не виконали і борг залишився неповернутим, ОСОБА_1 була змушена звернутися за захистом своїх прав в суд із позовом до них про стягнення суми боргу за договором позики, процентів за користування позикою, неустойки.

07 грудня 2015 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення за результатами розгляду цивільної справи № 640/16616/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про стягнення суми боргу за договором позики, процентів за користування позикою, неустойки, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року набрало законної сили 21 грудня 2015 року.

На виконання вказаного рішення районного суду, 11 березня 2016 року ОСОБА_1 було видано, в тому числі, два окремих виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_3 3 ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, які 18 квітня та 19 травня 2016 року відповідно були подані до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України для їх примусового виконання.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 12 травня та від 07 червня 2016 року були відкриті два відповідних виконавчих провадження.

Наразі вказані виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 3 ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 грошових коштів відкриті та досі тривають.

При цьому, у п.п. «б» п. 11 Іпотечного договору, міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та свідчить, зокрема, про можливість продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі- продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки боржники ОСОБА_9 , ОСОБА_5 так і не повернули позивачу суму заборгованості, вона була змушена знайти покупця, який погодився придбати іпотечне майно, після чого звернулася до нотаріуса з проханням посвідчити договір купівлі-продажу іпотечного майна.

Однак, реалізувати іпотечне майно і хоча б частково задовольнити свої грошові вимоги до ОСОБА_3 3 ОСОБА_7 , ОСОБА_5 за договором позики позивач не змогла, оскільки відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на все майно, що належить ОСОБА_2 , було накладено обтяження, що перешкоджає і унеможливлює укладення і нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

На підставі викладеного ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із позовною заявою про звільнення зазначеного іпотечного майна з-під арештів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами позовного загального провадження.

Позивач в судове засідання не заявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно , належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів щодо їх зареєстрованого місця проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання",

Представник 3-ї особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ та третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, та реєстрації..

У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. З ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача ,який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст.. 280 ЦПК України , а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України.

Враховуючи , неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини.

16 березня 2012 року між ОСОБА_1 та боржниками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким ОСОБА_1 передала боржникам в позику 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США, а боржники прийняли їх і зобов`язалися повертати частинами по 380 доларів США не пізніше 16 числа кожного місяця в період до 16 лютого 2013 року і здійснити остаточне повернення позики в сумі 15 320 доларів США не пізніше 16 березня 2013 року (а.с. 6)

В забезпечення виконання зобов`язань боржників за договором позики від 16 березня 2012 року, ОСОБА_6 3 ОСОБА_7 передав ОСОБА_1 в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 триста АДРЕСА_3 - а) в будинку готельного типу АДРЕСА_2 , про що між ними був укладений іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г. І. за реєстровим № 780 (а.с. 7-8)

07 грудня 2015 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення за результатами розгляду цивільної справи № 640/16616/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про стягнення суми боргу за договором позики, процентів за користування позикою, неустойки, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та вирішено, зокрема: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16 березня 2012 року, що складається з неповернутої частини позичених коштів, процентів за користування позикою, неустойки на загальну суму 830 800 доларів США, що є еквівалентним за курсом НБУ станом на 07 грудня 2015 року становить 19 647 276 грн. 82 коп.та витрати по сплаті судового збору У розмірі 6 090 грн. 00 коп. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року набрало законної сили 21 грудня 2015 року. (а.с. 9-10)

На виконання вказаного рішення Київського районного суду, 11 березня 2016 року ОСОБА_1 було видано, в тому числі, два окремих виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, які 18 квітня та 19 травня 2016 року відповідно були подані до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України для їх примусового виконання.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 12 травня та від 07 червня 2016 року були відкриті два відповідних виконавчих провадження (а.с. 12,13)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , накладено наступні обтяження: зареєстроване ОСОБА_11 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за реєстровим № 15087126 арешт нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 травня 2016 року;[ зареєстрованого ОСОБА_11 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за реєстровим № 14488965 арешт нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його/ відчуження від 07 червня 2016 року. (а.с. 14-17)

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна, а саме:

- отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

- надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

- отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

- наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

- погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

- отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З метою вирішення питання про звільнення іпотечного майна в позасудовому порядку 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича та державного виконавця, який веде відповідні виконавчі провадження, із двома окремими заявами від 21 серпня 2018 року про часткове скасування арешту належного боржникові ОСОБА_2 майна в рамках виконавчих проваджень № 51044275 та № 51320004,однак відповіді на них ОСОБА_1 не отримала.

Відповідно до ст. 60 Закону № 606-ХІУ обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 -4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст. 54 Закону № 606-ХІУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставо держателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. З ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі № 898-ІУ (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. З ст. 54 Закону № 606-ХІУ «Про виконавче провадження».

Водночас законодавством не врегульована можливість звільнення з-під арешту заставленого майна, накладеного для забезпечення позову. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. З Закону № 898-ІУ`Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки».

Таким чином, враховуючи викладену вище правову позицію Верховного Суду України щодо належного вирішення судами питання про звільнення іпотечного майна з-під арештів, вбачаються обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача ОСОБА_1 про звільнення іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 (триста дев`ятнадцять - а) в будинку готельного типу АДРЕСА_2 - з-під вищезазначених арештів, оскільки вони порушують права ОСОБА_1 як іпотекодержателя і перешкоджають частковому задоволенню грошових вимог позивача за основним договором позики.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280, 283 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Звільнити іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 (триста дев`ятнадцять - а) в будинку готельного типу АДРЕСА_2 з-під наступних арештів, а саме: зареєстрованого ОСОБА_11 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за реєстровим № 15087126 арешту нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 травня 2016 року;[ зареєстрованого ОСОБА_11 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за реєстровим № 14488965 арешту нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його/ відчуження від 07 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги до Харківського Апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , місце знаходження: м. Київ, вул. Городецького 13.

Третя особа: ОСОБА_5 місце знаходження: АДРЕСА_6 .

Суддя: О. А. Курганникова