Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4224/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитором заборгованості з спадкоємців,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитором заборгованості з спадкоємців. Провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_4

Позовні вимоги мотивує тим, що між Банком та ОСОБА_5, 07.07.2006 року укладено кредитний договір б/н, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 11000 грн. та у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

22.01.2016 року позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.01.2016 року.

Спадкоємцями після смерті позичальника є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 30.11.2018 року банком направлена претензія (вимога кредитора) до Виноградівської державної нотаріальної контори.

10.03.2018 року банком отримано відповідь з Виноградівської державної нотаріальної контори, в якій заначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензій АТ КБ «Приватбанк».

Посилаючись на ст.ст. 1269, 1270, 1273 ЦК України, позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

23.06.2018 року до спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті боржника ОСОБА_5 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 07.07.2006 року становить 8333,02 грн., яка складається з наступного: 6855,46 грн. - тіло кредиту; 1477,56 грн. - заборгованість за відсотками.

У звязку з викладеним, АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, та просив суд такі задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК з ухваленням заочного рішення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи встановлено, що між Банком та ОСОБА_5, 07.07.2006 року укладено кредитний договір б/н, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 11000 грн. та у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12-46).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів.

22.01.2016 року позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.01.2016 року (а.с.53).

Станом на дату смерті боржника ОСОБА_5 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 07.07.2006 року становить 8333,02 грн., яка складається з наступного: 6855,46 грн. - тіло кредиту; 1477,56 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 6-11).

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності дост. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України вбачається, що у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов"язання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 30.11.2018 року банком направлена претензія (вимога кредитора) до Виноградівської державної нотаріальної контори.

10.03.2018 року банком отримано відповідь з Виноградівської державної нотаріальної контори, в якій заначено, що після смерті ОСОБА_5 , який помер 22.01.2016 року заведено спадкові справи, однак повідомити спадкоємців не має можливості оскільки дані про останніх відсутні (а.с.58).

23.06.2018 року до спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано (а.с.59-61).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачі, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: 90300, Закарпатська область, м.Виноградів, вул.Соборності, буд.64, у звязку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає відповідачів такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З наданої позивачем копії паспорта громадянина України ОСОБА_5 серії ВО №551864, виданого 05.02.1999 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрованим за адресою: 90300, Закарпатська область, м.Виноградів, вул.Цілинна, 37 (а.с.47,48)

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_5 за заповітом або за законом.

При цьому, суд констатує, що відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Жодних документів, які б підтверджували родинні звязки ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ОСОБА_5 позивачем суду не надано, у звязку з чим суд позбавлений можливості встановити до якої черги спадкоємців за законом можуть належати відповідач та чи мають вони взагалі право на спадкування після смерті позичальника ОСОБА_5

Жодних доказів того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 не були усунуті від спадкування іншими спадкоємцями позивачем суду також не надано.

Згідно відповіді Виноградівської державної нотаріальної контори № 56/01-16 від 10.02.2018 року, із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 ніхто не звертався.

Таким чином, позивачем у справі не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_6 та прийняли спадщину після його смерті, а отже і не має підстав стверджувати, що такі особи успадкували зобовязання за кредитним договором та мають відповідати за зобовязаннями померлого ОСОБА_5 і задовольнити вимоги кредиторів останнього.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Позивач, в свою чергу не надав суду належних та допустимих доказів того, що спадкодавцю за життя належало будь-яке (рухоме, нерухоме) майно чи право на таке майно, що відповідач отримав у спадщину та може за його рахунок задовольнити вимоги позивача, та таких доказів судом не здобуто.

Отже, будь-якого майна після смерті спадкодавця відповідачам не передано, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно наявності майна, яке б перейшло у спадщину відповідачам.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитором заборгованості, як із спадкоємців.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийОСОБА_7