РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг при Волноваській районній державній адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив :

Позивач звернулася до суду з указаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 , які з вересня 2014 року в будинку не проживають, особистих речей не має, вона з ними не спілкується не знає де вони проживають на теперішній час. Через реєстрацію відповідачів позивач не має можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим просила визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, у порядку п. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному Веб-порталі судової влади України, причину неявки суду не повідомили, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг при Волноваській районній державній адміністрації у судове засідання не з`явився, від заступника начальника Департаменту надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2000 року (а.с.8) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2010 р. (а.с.9) ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які доводяться позивачеві сином та онуком (а.с.40), зареєстровані у будинку, що підтверджено відповідною обліковою карткою об`єкту по господарського обліку (а.с.38,39), однак, з 2014 року фактично в будинку не проживают11.04.2019 (а.с.37), актом побутового обстеження сім`ї ОСОБА_1 від 07.09.2018р., складеним комісією у складі депутатів Лебединської сільської ради ДавиденкоА.М ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 (а.с.11) та аналогічним актом від 11.04.2019 року (а.с.41).

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів, які є членами сім`ї власника житла, більше одного року в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, перешкоди в користуванні житлом власник не чинила, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 263-265 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг при Волноваській районній державній адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Безрук