Справа №162/157/19
Номер провадження 2/162/121/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

розглянувши у відкритому підготовочому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2000 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Партизанська, 13 в с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області, який належав йому на праві приватної власності. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка 14 грудня 2001 року померла. Вказав, що від прийняття спадщини не відмовлявся та звернувся до нотаріальної контори, як спадкоємець за заповітом, із заявою про прийняття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а тому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вказане спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Партизанська, 13, с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, у поданій заяві позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області також в підготовче судове засідання не з"явився, але сільський голова ОСОБА_5 подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просив справу розглядати без участі представника сільської ради.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійному ОСОБА_3 належав житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Партизанська, 13, с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області, що підтверджується довідками ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області за № 1362 та №1359 від 17 грудня 2018 року та витягом з погосподарської книги №2 за 2011-2015 роки ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області.

11 червня 2000 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЕГ №067890 від 12 червня 2000 року, видане ОСОБА_2 сільською радою Любешівського району Волинської області .

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

14 грудня 2001 року померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЕГ №097669 від 15 грудня 2001 року, видане ОСОБА_2 сільською радою Любешівського району Волинської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого 11 липня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою Любешівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за №154, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами і все належне їй майно, що знаходиться в с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області, заповіла позивачу ОСОБА_1.

З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи №308/2018 вбачається, що позивач як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернувся до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_6 з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_4, інших спадкоємців, а також тих, хто б мав би право на обовязкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_4 немає.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розміщений за адресою: вул. Партизанська, 13, с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області, відповідають архітектурному плану та не порушує меж сусідніх поселень, про що свідчить довідка ОСОБА_2 сільської ради за № 1360 від 17 грудня 2018 року.

В суді доведено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_6 по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в с. Мала Глуша по вул. Партизанська, 13, Любешівського району Волинської області в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок.

Таким чином, в суді доведена та обставина, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину і звернувся в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Партизанська, 13, с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області перебувають у правомірному володінні позивача.

Керуючись ст.ст.2, 4,12,13,76-78,141, 200, 206, 258-268 ЦПК України, ст.ст.524, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Партизанська, 13, с. Мала Глуша Любешівського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: