КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7570/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Справа № 757/6363/19-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Суханової Є.М., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, яка подана представником ОСОБА_1 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року про відкриття провадження, постановлену у складі судді Остапчук Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров`я України про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров`я України про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою, представник Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця- Білик О.В.подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності.

Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, позивач має зареєстроване місце проживання Шевченківському районі м. Києва. Місце роботи позивача, щодо якого виник спір, та НМУ ім. О.О. Богомольця, зареєстровано також у Шевченківському районі м. Києва. Позивач по справі оскаржує наказ саме НМУ ім. О.О. Богомольця.

Враховуючи, що жодної основної позовної вимоги до МОЗ України про визнання незаконним та скасування наказів, в позовній заяві не міститься, то відповідно до ст. 44 ЦПК України подання цього позову до Печерського районного суду м. Києва представник відповідача вважає зловживанням процесуальними правами з метою штучної зміни підсудності цієї справи. Зміст позовної заяви свідчить про те, що основною її вимогою є визнання протиправним та скасування наказу відповідача про звільнення позивача з роботи та поновлення на роботі. Решта вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від основної вимоги.

При цьому об`єднання в позовній заяві вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди на думку представника скаржника також свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки МОЗ України жодного рішення стосовно позивача не приймав, позивач у трудових правовідносинах з МОЗ України не перебував, а тому МОЗ України не міг порушити жодних трудових прав позивача.

Враховуючи зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин, відповідач вважає, що даний спір територіально підсудний Шевченківському районному суду м. Києва.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона приймає участь в судовому засіданні у Шостому апеляційному адміністративному суді та з поважних причин не матиме змоги прийняти участь у даному судовому засіданні. Однак колегія суддів відхиляє зазначене клопотання, оскільки, як вбачається з довіреності ОСОБА_2 від 10.07.2017 року, позивач уповноважила на представлення її інтересів сім представників, одним із яких є адвокат Цвєткова К.В. За викладених обставин повторна неявка представника позивача, завчасно належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи викладене, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підсудна Печерському районному суду міста Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Згідно з ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 37 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця від 09 січня 2019 року № 35-л «Про поновлення на роботі ОСОБА_4 » в частині щодо звільнення від 0,75 ставки професора кафедри внутрішньої медицини № 2;

- поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді професора кафедри внутрішньої медицини № 2 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (01001, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 13);

- стягнути з Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 грудня 2018 року по день ухвалення рішення судом;

- стягнути з Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7,) 8000 гривень компенсації завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у зв`язку з її незаконним звільненням з посади професора кафедри внутрішньої медицини № 2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Тобто, даний спір між сторонами виник з трудових правовідносин та до Міністерства охорони здоров`я України позивачем пред`явлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяння якої вона обґрунтовує порушенням трудових прав.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила своє зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця є м. Київ, бульвар, Шевченка, 13, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, місцезнаходженням другого відповідача - Міністерства охорони здоров`я України є м. Київ, вул. Грушевського, 7, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Отже, позивач ОСОБА_2 , звертаючись з позовною заявою до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням другого відповідача Міністерства охорони здоров`я України, не порушила вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності та судом правильно відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, позивач на власний розсуд визначає коло відповідачів та обґрунтовує заявлені до кожного із них вимоги. Притягнення до участі у справі в якості відповідача Міністерства охорони здоров`я України та обґрунтованість пред`явлених до нього позовних вимог не є предметом перевірки суду першої інстанції на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, суддею першої інстанції при відкритті провадження у даній справі не було допущено порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що основною вимогою позивача є визнання незаконним та скасування наказу про її звільнення з посади професора кафедри внутрішньої медицини №2, наказ був виданий Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, інші позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від цієї вимоги, при цьому об`єднання у даній позовній заяві вимоги до МОЗ України про відшкодування моральної шкоди є зловживанням процесуальними правами, оскільки МОЗ України не приймав участі при видачі наказу НМУ України ім. О.О. Богомольця від 09.01.2019 року № 35-л та не міг порушити жодних трудових прав позивача.

Проте такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах процесуального права, якими підсудність спору не визначається в залежності від основних та похідних вимог позивача. Обґрунтованість позовних вимог до МОЗ України не є предметом перевірки суду першої інстанції на стадії відкриття провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду в оскаржуваній ухвалі щодо підсудності спору Печерському районному суду м. Києва не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування - відсутні, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, яка подана представником ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Суханова Є.М.

Чобіток А.О.