Справа №442/2781/19
Провадження №2/442/959/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в :

18 квітня 2019, позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить: визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0760 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 становила 1/3.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 .

Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі, входить частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,0760 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 .

За життя мама заповіт не складала, тому спадкоємцем першої черги є вона.

Звернувшивсь до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй стало відомо, що вона не може оформити право власності на відповідну земельну ділянку, оскільки відповідна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без визначення часток учасників.

Відповідні обставини підтверджуються Постановою Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк Олени Орестівни № 3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2019р.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1-ої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі, входить частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,0760 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 , однак свої спадкові права на цю земельну ділянку не може оформити, оскільки ця земельна ділянка перебувала у спільній власності учасників.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову сторонами судом не встановлено.

Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У п.3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

У відповідності з ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1, 2 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 81, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0760 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 становила 1/3 ід.ч.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2019 року

Суддя __________________ О.В. Крамар