Номер провадження: 22-ц/813/707/19
Номер справи місцевого суду: 520/5442/18
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката Лемещук Н.В.,

представника Департаменту НАП ОМР - Сокол-Міхєєвої М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття осіб з реєстраційного обліку місця проживання,

встановив:

08 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі - Департамент НАП ОМР), в якому просила суд усунути їй - ОСОБА_3 перешкоди в користуванні та розпорядженні її майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку місця проживання за даною адресою фізичних осіб - ОСОБА_6, 1940року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, 1966 року народження, який помер у жовтні 2017 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.05.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

11 червня 2018 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про залишення її позову без розгляду (а.с.32).

Разом з тим, 04 липня 2018року від представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до канцелярії суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, на підставі ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, на його думку, вказана справа повинна бути розглянути в порядку адміністративного судочинства (а.с.40-43).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року клопотання представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про закриття провадження у даній цивільній справі, з посиланням на те, що дана позовна заява має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, було задоволено.

Провадження у справі №520/5442/18 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття осіб з реєстраційного обліку місця проживання - закрито.

Роз'яснено позивачу її право на звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року про закриття провадження, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа повинна бути розглянута в порядку адміністративного судочинства з посиланням на ч. 1 ст. 5 КАС України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому суд виходив із того, що відмова Департаменту НАП ОМР зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_1, пов'язана зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме: зі здійсненням Департаментом повноважень органу реєстрації, передбачених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Положенням про Департамент НАП ОМР, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.11.2017р. № 2583-VІІ, встановлено, що Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» для виконання повноважень, віднесених до відання виконавчих органів Одеської міської ради щодо надання адміністративних послуг.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 16 березня 2016року №421-VII, повноваження органу реєстрації, передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на території міста Одеси здійснює Департамент НАП ОМР.

З цих підстав, суд першої інстанції виходив із того, що позовна вимога ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з того, що судом при постановленні ухвали було неправильно та не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно визначено правовідносини, які регулюються, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Однак судом не було враховано, що в позові не йдеться про порушення відповідачем чинного законодавства України, як суб'єктом владних повноважень, при відмові позивачці в знятті з реєстраційного обліку фізичних осіб - ОСОБА_6, 1940 року народження, та ОСОБА_7, 1966 року народження.

Саме зазначені обставини могли бути підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому слід зазначити, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Як вказала апелянт ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, відмова відповідача була дана у зв'язку із відсутністю в позивача відповідних документів щодо смерті вищевказаних осіб, які позивач не має можливості отримати в рамках чинного законодавства України.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що предметом даного позову є саме усунення відповідачем перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем своїм майном, а саме: квартирою, яка, з її слів, належить їй на праві власності, тобто зазначені обставини свідчать про те, що даний спір має приватноправовий характер і не має ознак спору з органом, який виконує владні управлінські функції.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду в схожих правовідносинах, викладених в її постанові від 16.05.2018 року по справі № 137/2535/2017, в якій йдеться про те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спірні правовідносини стосуються права позивача на користування та розпорядження майном, а саме: квартирою, тому що позивач оскаржує дії відповідача, спрямовані на надання права реєстрації місця проживання та права користування квартирою.

Таким чином, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, а вимоги до відповідача є похідними від них, а тому даний спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України, незважаючи на участь у справі суб'єкта владних повноважень.

При цьому, спір про право позивачки на володіння і користування квартирою АДРЕСА_1, підтверджується тим, що матеріали справи не містять достатньо доказів того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли, що могло б бути підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Крім того, між ОМР і позивачкою ОСОБА_3 на даний час мається спір з приводу її володіння вищевказаною квартирою, про що йдеться в заяві представника ОСОБА_3 - Лемещук Н.В. про залишення позову без розгляду (а.с.32).

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, з вернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час мається спір про право ОСОБА_3 з приводу її володіння і користування квартирою АДРЕСА_1, у тому числі щодо реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому даний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне вирішити питання про розподілення між сторонами судових витрат та стягнути з Департаменту НАП ОМР на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року про закриття провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.03.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра