Справа № 482/184/19
Номер провадження 2/482/274/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря Андрусенко В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2019 року представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки.

В своїх вимогах представник позивача посилається на те, що 17 липня 1999 року, позивач ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою м. Нова Одеса, вул. Зої Космодемянської, 35, і розташований на земельних ділянках загальною площею 0,2018 га, з яких, для обслуговування будинку площею 0,0667 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1351 га.

Вказаний будинок належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Новоодеською державною нотаріальною конторою після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

Вказаним майном ОСОБА_2 розпоряджалася як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину після ОСОБА_4.

Укладений 17 липня 1999 року між позивачем та відповідачем договір був посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області за р№ 2-633.

Право власності позивача на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами було зареєстровано РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» 28.07.1999 року.

Представник позивача вказує, що зміст домовленості між дарувальником та обдарованим передбачав, що до набувача за вказаним договором перейшли права власності і на земельні ділянки, які розташовані з ним за однією адресою.

В теперішній час позивач дізналася, що земельні дялінки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства на яких розташовано належний їй житловий будинок зареєстровані ще за ОСОБА_4

Посилаючись на вищевикладене та те, що на спірних земельних розміщено належний позивачу будинок з надвірними будівлями та спорудами, представник позивача просив визнати ОСОБА_3 право власності на вищевказані земельні ділянки.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, але представник позивача надав до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі та вказала, що позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив, що 17 липня 1999 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Зої Космодемянської, 35, що підтверджується копією вищевказаного договору (а.с.4). Договір посвідчено державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстровим № 2-633.

Як видно із вищевказаного договору та державного акту про право приватної власності на землю виданого на імя ОСОБА_4 20.04.1993року (а.с. 5), спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Зої Космодемянської, 35, розташований на земельних ділянках загальною площею 0,2018 га, з яких, для обслуговування будинку площею 0,0667 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1351 га.

Вищевказані житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельні ділянки ОСОБА_2 успадкувала після смерті її чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Новоодеською державною нотаріальною конторою 11.11.1993року за реєстраційним №2171.

Вказаним майном ОСОБА_2 розпоряджалася як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину після ОСОБА_4.

Після укладення вищевказаного договору дарування, 28.07.1999 року позивач зареєструвала своє право власності зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами у РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповідним реєстровим надписом на договорі дарування та витягом про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації

Проте, як видно з матеріалів справи земельні ділянки загальною площею 0,2018 га, з яких, для обслуговування будинку площею 0,0667 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1351 га в теперішній час досі зареєстровані за ОСОБА_4

Отже склалася ситуація, при якій право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належить позивачу, а на земельні ділянки на яких він розміщений іншій особі.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вищевказані положення ст.120 ЗК України ст. 377 ЦК України спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані.

Отже, оскільки до позивача ОСОБА_3 перейшло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами то відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, до неї перейшло і право власності і на земельні ділянки на якій розташований придбаний будинок з господарськими будівлями спорудами, а відтак її позовні вимоги про визнання права власності на вказані земельні ділянки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 7, 10, 89, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 20.03.1962року народження, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки, загальною площею 0,2018 га, з яких:

-земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,0667 га;

-земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1351 га, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Зої Космодемянської, 35.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.05.1928року народження, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 56601, Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Зої Космодемянської, 35,на користь ОСОБА_1, 20.03.1962року народження, РНОКПП НОМЕР_1, адреса 54001, АДРЕСА_1, - 384 грн. 20 коп. судових витрат.

Повернути ОСОБА_1, 20.03.1962року народження, РНОКПП НОМЕР_1, адреса 54001, АДРЕСА_1, , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції № 0.0..1 від 25.01.2019року, що становить 384 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий: В.О.Баранкевич