Дата документу 13.03.2019 Справа № 336/7973/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7973/16-ц Головуючий у 1 інстанції Голубкова М.А.
Провадження № 22-ц/807/469/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченко А.М. в інтересах якого діє ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У грудні 2016 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що 30.05.2008 року між ВАТ "Родовід Банк" правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 34/АА-026.08.2 із змінами та доповненнями внесеними додатковим договором № 1 до кредитного договору № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р. від 26.02.2009 р.

Банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 69994,93 доларів США терміном до30.05.2015 року включно. Процентна ставка за кредитами за цим договором становить 7,7 % річних. Щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання.

В свою чергу позичальник ОСОБА_5 починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, зобов'язався, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 833,27 дол. США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. Також позичальник зобов'язався щомісяця до 10 числа (включно), сплачувати

Банку плату за обслуговування кредиту шляхом внесення готівки чи перерахування із свого поточного рахунку на рахунок банку.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 року, укладеного між АТ "Родовід Банк" та ОСОБА_5 укладено: між АТ "Родовід Банк" та ОСОБА_5 договір застави транспортного засобу № 34/АА-026.08.2 від 04.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Капшуровою Ю.В. 04.06.2008 р. за р.№ 1962; та між АТ "Родовід Банк" та ОСОБА_6 договір поруки № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 року;

Як вказує позивач, посилаючись на положення договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р., укладеного між Банком та Позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник.

В позові зазначено, що ОСОБА_5 були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, плати за обслуговування кредиту, внаслідок чого, станом на 21.11.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 391 867.36 (Триста дев'яносто одна тисяча вісімсот шістдесят сім гривень 36 копійок) гривень, а саме:

- сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту становить 43 352,06 (Сорок три тисячі триста п'ятдесят дві гривні 06 копійок) гривень.

- сума нарахованої пені за прострочення кредиту становить 320 422,85 (Триста двадцять тисяч чотириста двадцять дві гривні 85 копійок) гривень.

- сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту становить 7 418,03 (Сім тисяч чотириста вісімнадцять гривень 03 колійки) гривень.

- сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів становить 165,62 (Сто шістдесят п'ять гривень 62 копійки) гривень.

- сума нарахованих 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту становить 2 578,84 (Дві тисячі п'ятсот сімдесят вісім гривень 84 копійки) гривень.

- сума інфляційних втрат від суми прострочено" заборгованості за платою за обслуговування кредиту становить 17 929,96 (Сімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять гривень 96 копійок) гривень.

Вказані вимоги позивач підтверджує розрахунком заборгованості від 21.11.2016 р. долученим до матеріалів позовної заяви.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в розмірі 391867,36 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Родовід Банк», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, яка ухвалою суду прийнята до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

У зустрічній позовній заяві зазначав, що у п.4.1 договору поруки №34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 року, укладеного між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", ОСОБА_6, вказано, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за кредитним договором. У п.3.2 кредитного договору визначено строк виконання основного зобов'язання, а саме: строк повного погашення кредиту не пізніше 30.05. 2015 року.

Позивач за зустрічним позовом зазначив, що у ПАТ "Родовід Банк" виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 31.05.2015 року, протягом наступних шести місяців. Позовну заяву до поручителя банк пред'явив лише 23.12.2016 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Посилаючись на п. 24 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03. 2012 року зазначив, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а отже жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати припиненим договір поруки №34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 року, що був укладений між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" і ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено в повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ "Родовід Банк", ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим - задоволено в повному обсязі

Визнано припиненим договір поруки № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 року, укладений між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є Публічне ПАТ "Родовід Банк" і ОСОБА_6

Стягнуто з ПАТ "Родовід Банк" на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму сплаченого судового збору в розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ«РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченко А.М. в інтересах якого діє ОСОБА_4 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Судом встановлено, що 30.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 34/АА-026.08.2 із змінами та доповненнями внесеними додатковим договором № 1 до кредитного договору № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р. від 26.02.2009 р.

Згідно п. 1.1. - 1.3 Вказаного договору Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 69994,93 долари США терміном по 30.05.2015 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів: на купівлю автомобіля - 69994,93 дол. США, на сплату страхових платежів - 0,00 дол. США.

Пунктом 1.5 Процента ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 7,7 % річних. Пунктом 1.5.1 передбачено, що місячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту.

ОСОБА_5 укладаючи вищезазначений кредитний договір відповідно до п.п. 3.1.1, 3.2, 3.3 - зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 833,27 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку НОМЕР_1. Повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 30 травня 2015 року. Щомісяця, до 10-го числа, сплачувати Банку плату за обслуговування кредиту згідно пункту 1.5.1 договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку НОМЕР_1.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування наслідків визначених ч.10 ст. 84 ЦПК України та визнано розрахунок позивача на якому базується позовні вимоги неналежним доказом, оскільки на вимогу суду не було надано оригіналу додатку №2 від 26.02.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як визначено ст.. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Стаття 267 ЦК визначає наслідки спливу позовної давності , зокрема, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом першої інстанції, представником ОСОБА_5 письмово заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представником Банку жодних клопотань про поновлення строку та відомостей про поважність причин пропуску строку визначеного законом для захисту свого права, до суду не подавалось.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи, що відповідно до 3.2 Кредитного договору укладеного між сторонами строком виконання зобов'язання та повернення кредитів згідно з умовами є 30.05.2015 року, а позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з вимогами зокрема про стягнення пені трьох процентів річних лише 30.12.2016 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги пред'явлені Банком поза строком передбаченим ст.. 258 ЦК України, що стало обґрунтованою підставою для відмови в позові в цій частині.

Задовольняючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ «Родовід Банк», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порука припинена.

Судом встановлено, що 30.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 34/АА-026.08.2 із змінами та доповненнями внесеними додатковим договором № 1 до кредитного договору № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р. від 26.02.2009 р.

Згідно п. 1.5 Процента ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 7,7 % річних. Пунктом 1.5.1 передбачено, що місячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту.

ОСОБА_5 укладаючи вищезазначений кредитний договір відповідно до п.п. 3.1.1, 3.2, 3.3 - зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 833,27 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30.05.2008 року між Банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 34/АА-026.08.2.

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р., а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та Позичальником.

Договором поруки, між сторонами не встановлено строку дії поруки, оскільки у відповідності до положень ст. 252 ЦК України такий строк має визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Таким чином, враховуючи, що договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами та не визначено строк дії поруки, то у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання порука є припиненою у відповідній частині.

Наведене, повністю узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, де серед іншого зазначено, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Враховуючи те, що з 30.05.2015 р. розпочався сплив строку пред'явлення банком вимоги до поручителя через неналежне виконання боржником зобов'язань, проте відповідач до спливу шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України із вимогою до поручителя не звернувся, позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги щодо визнання припиненою поруку за спірним договором, тому суд дійшов обгрунтованого висновку, що порука ОСОБА_6 за договором поруки № 34/АА-026.08.2 від 30.05.2008 р. припинилась.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченко А.М. в інтересах якого діє ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: