КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/9977/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу,

В С Т А Н О В И В :

27 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за постачання природного газу за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року в розмірі 1 999,42 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01 липня 2015 року постановою НКРЕКП №1588 від 21 травня 2015 року для Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» видано ліцензію серії НОМЕР_1 на постачання природного газу.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір № з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов договору позивач зобов`язується постачати природний газ відповідачу у необхідних для нього об`ємах, а відповідач - зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Броварський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб відповідно до умов договору, однак, в порушення умов зазначеного договору та нормативних актів, відповідачем не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 1 999,42 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача, враховуючи, що згідно зі ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки рішення суду не повинно міститись на припущеннях, суд дійшов висновку щодо відсутності законних підстав для стягнення заборгованості, для сплати якої наразі немає жодних підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір № постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6, 8-9 ).

Відповідно до п. 2.1. умов договору позивач зобов`язується постачати природний газ відповідачу у необхідних для нього об`ємах, а відповідач - зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором ( там же ).

Броварський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до умов договору, що не заперечується відповідачем.

Проте, як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість за постачання природного газу за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року в розмірі 1 999,42 грн., що підтверджується наданими розрахунками заборгованості ( а.с. 4, 94-95 ).

При цьому, 27 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 2-3 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» відмовлено з посиланням на необґрунтованість заявлених позовних вимог ( а.с. 112-115 ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», суд другої інстанції не погоджується із висновками місцевого суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, публічним договором №, розрахунками заборгованості, згідно яких вбачається, що відповідач отримав надані послуги з постачання природного газу ( а.с. 4, 6, 8-9, 94-95 ).

Також, з вказаних розрахунків заборгованості ( а.с. 4, 94-95 ) вбачається, що при визначенні розміру заборгованості позивачем враховані здійсненні відповідачем платежі за використання природного газу в період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року (а.с. 32-51, 67, 68, 99 ).

При цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернувся до суду з вимогами про визнання його недійсним.

Також, місцевий суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості за вказаним правочином і таких не надав відповідач до суду апеляційної інстанції.

Надані ж позивачем розрахунки щодо сплати вартості послуг з газопостачання, квитанції ( а.с. 31, 32-53, 67-68 ), з точки зору суду другої інстанції, не спростовують обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен був довести ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх заперечень.

Разом з тим, ОСОБА_2 не звільнений від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 626, 629, 633, 641, 642, 643, 714 ЦК України, ст.ст. 9, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 626, 629, 633, 641, 642, 643, 714 ЦК України, ст.ст. 9, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 1, 133 ) у розмірі 4 405 ( 1 762 + 1 762 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» задовольнити. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованість за постачання природного газу за період в розмірі 1 999,42 грн. та судовий збір - 4 405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко