Справа № 308/2708/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

при секретарі : Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року, головуючий суддя Фазикош О.В., про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Житко Ольга Іванівна про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до нього та договору про забезпечення зобов`язання,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду з підстав п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про належне повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки судові повістки були повернуті до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не свідчить про його належне повідомлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що апелянт без поважних причин повторно не з`явився в судове засідання будучи належним чином повідомленим та від якого не надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Однак, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Подібна норма міститься і в ч.5 ст.223 ЦПК України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду є:

- повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;

- повідомлення позивача про судове засідання належним чином;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;

- неявка в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;

- від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Встановлено, що, справа до розгляду призначалась, зокрема на 17.12.2018 року та 28.01.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про розгляд справи на 17.12.2018 року, яка надсилались ОСОБА_1 була повернута до суду першої інстанції без вручення з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Відомостей про належне повідомлення позивача про розгляд справи на 28.01.2019 року в матеріалах справи також немає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/16 висловила правовий висновок, згідно з яким повернення до суду повістки про виклик до суду з вказівкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування позивача про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дані про належне повідомлення позивача про судове засідання призначене на 17.12.2018 року та 28.01.2019 року, зокрема рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції недотримані вимоги процесуального закону щодо повідомлення позивача про судове засідання належним чином.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував дані обставини і вище зазначені вимоги процесуального закону та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення заявленого позову без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав, для залишення позовної заяви без розгляду, а тому оскаржувана ухвала суду, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Житко Ольга Іванівна про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до нього та договору про забезпечення зобов`язання направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий :

Судді :