КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №357/448/19

20 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кошель Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на особисте утримання дружини, -

в с т а н о в и в:

16 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на особисте утримання дружини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 01 вересня 2017 року. Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

З огляду на те, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина, просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. А такожпросила суд стягнути з відповідача кошти на особисте утримання у розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на її особисте утримання в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 16 травня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року в частині визначення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що на його утриманні перебуває 4 особи, кожна з яких потребує повноцінного фінансового, побутового та соціального забезпечення, згідно віку та стану здоров`я, а саме: малолітній син від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання якого за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 березня 2016 року з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки з його доходів; тимчасово непрацездатна дружина - позивач ОСОБА_2 ; неповнолітній син від цього шлюбу - ОСОБА_3 ; хвора мати - ОСОБА_7 . Крім цього, він має утримувати і себе самого, адже допомогти йому нікому. Також вказав, що на відміну від позивачки, яка проживає у власній квартирі в м. Біла Церква, він винаймає житло в м.Києві та щомісячна орендна плата становить 3500 грн. Вважав обґрунтованим, достатнім та такими, що відповідає його фінансовим можливостям, розмір аліментів на дитину в розмірі 1/6 частки від його доходу, оскільки, у відповідності, до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати не може бути утримано більше 50 відсотків на стягнення аліментів.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Любимова Олена Василівна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім`ї №24 від 02.01.2019 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області.

Факт проживання малолітньої дитини з матір`ю та перебування на її утриманні відповідачем не заперечується.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, суд першої інстанції виходив з її доведеності та обґрунтованості, а також зі справедливості розміру аліментів, не знайшовши при цьому обставин, які б давали можливість зменшити їх розмір.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Як вбачається з довідки №23 від 28.02.2019 року, виданої ДП «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка» ОСОБА_1 працює у ДП «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка» на посаді артист драми І категорії за контрактом з 15.09.2016 року (наказ №315-к від 15.09.2016р.) по теперішній час.

За період з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року ОСОБА_1 нараховано сукупний дохід в сумі 126 930,23 грн. Після здійснення відрахувань на податок з доходів фізичних осіб, військовий збір, профспілковий внесок та аліментів, сума до виплати склала 67084,74 грн., що підтверджується довідкою №94 від 28.02.2019 року виданою ДП «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка».

Визначаючи розмір аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді ј частки від доходів відповідача, суд виходив з того, що такий розмір є справедливим та з того, що обставин, які б давали можливість зменшити їх розмір не встановлено.

При цьому судом першої інстанції надано оцінку доводам відповідача щодо того, що на його утриманні також перебуває хвора мати - ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначивши при цьому, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він надає допомогу своїй матері, чи несе якісь витрати на її утримання та зауваживши, що сам факт незадовільного здоров`я матері відповідача не може бути враховано як обставину, яка впливає на можливість відповідача утримувати сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача також перебувають син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його хвора матір ОСОБА_7 , були предметом дослідження в судів першої інстанції та суд надав їм вірну правову оцінку, й підстав для їх переоцінки апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач на відміну від позивача, яка проживає у власній квартирі в м. Біла Церква, винаймає житло та щомісячна орендна плата становить 3500 грн., що, на його думку, також підлягає врахуванню при визначення розмірів аліментів, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на те, що відповідач є працездатною особою, та на нього покладені рівні обов`язки поряд з позивачем на утримання спільної дитини.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді ј частки від доходів відповідача, судом першої інстанції не надано оцінку та не враховано доводи відповідача про те, загальний розмір триманих з нього аліментів буде перевищувати максимальний розмір, визначений ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2,3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є батьком також малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_3 . З матір`ю дитини ОСОБА_10 відповідач розлучений.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року по справі № 759/7307/16-ц, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно і до повноліття дитини, а на утримання ОСОБА_10 стягнуто кошти у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно і до досягнення дитиною трьох років.

Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Маціборук В.О. 16.03.2018 року відкрито виконавче провадження №52242974 з примусового виконання виконавчого листа № 759/7307/16-ц.

Також оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на її особисте утримання в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а також стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Отже загальний розмір аліментів, які стягуватимуться з ОСОБА_1 становить 1/3 + 1/4+ 1/8 = 17/24, тобто 70,83%.

Таким чином, загальний розмір усіх відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 перевищує 70 відсотків, що не відповідає вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на що суд першої інстанції не звернув уваги та визначив розмір аліментів для утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача про необхідність змінити розмір аліментів з ј частини доходу відповідача до 1/6 частини є обґрунтованими.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , з 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року в частині стягнення коштів на утримання позивачки, відповідачем не оскаржується, тому підстави для апеляційного перегляду рішення суду в цій частині - відсутні.

Крім того, колегія суддів роз`яснює, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Керуючись ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 141,181,182,183 СК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , з 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: