КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/5763/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М.
У Х В А Л А

03 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання Лучка Василя Васильовича про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кістанов Сергій Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Наталія Миколаївна, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання заповіту недійсним, зміни черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкове майно, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач пред`явив позов до відповідача, у якому просив: встановити факт проживання однією сім`ю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати заповіт, складений 22.04.2004 року від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кістановим С.М., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №754 недійсним; змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за ОСОБА_1 права на спадкове майно, як спадкоємця першої черги за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 ..

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яка є його мачухою, та з якою він проживав з 2002 року. 13.10.2016 року він звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак спадкова справа вже була відкрита. 21.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. його було повідомлено про те, що його заява долучена до спадкової справи за №127/2016 від 28.07.2016 року, однак додатково повідомлено, що ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_2 , який прийняв спадщину за заповітом.

Посилався на те, що з 2001 року ОСОБА_2 в Україні не проживає та не надавав жодної допомоги своїй матері. Відповідно до медичної карточки ОСОБА_3 з 1980 року постійно перебувала на обліку у лікаря невролога, страждала на головну біль та інші захворювання, неодноразово проходила обстеження та лікування у неврологічних відділеннях Київської міської клінічної лікарні №9, Київської міської клінічної лікарні №12, Київської міської клінічної лікарні №14 та в Міському спеціалізованому психоневрологічному об`єднанні. Коли ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні, він неодноразово відвідував її, забезпечував необхідними речами, здійснював догляд за квартирою, сплачував комунальні послуги та вирішував інші необхідні питання.

Уважає, що необхідно змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за ним право на спадкове майно, як спадкоємця першої черги за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , оскільки саме він понад п`ять років на момент відкриття спадщини проживав та піклувався про неї, а остання в силу похилого віку та тяжких неврологічних розладів потребувала стороннього догляду через свою хворобу, він матеріально її забезпечував та надавав їй іншу матеріальну і моральну допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Уважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 він надав суду копії чеків по оплаті комунальних послуг, на яких зазначено прізвище особи, що їх оплачував, однак, судом не було надано жодної оцінки вказаним доказам як і не надано жодної оцінки показам свідків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2017 року в даній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на виконання якої було складено висновок судово-психіатричної експертизи № 324 від 14.05.2018 року, з яким він не погоджується, оскільки вважає його неповним те не зрозумілим. Судом було задоволена заява позивача про допит експерта та в судовому засіданні експерт надав свої пояснення з приводу висновку судово-психіатричної експертизи. Уважає, що наведена експертом інформація не відповідає дійсності та ставить під сумнів правильність висновку експерта.

Він двічі подавав заяви про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, у задоволенні яких було відмовлено.

Посилання суду на те, що право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом, позивач вказує, що в разі визнання заповіту недійсним, відповідач стає спадкоємцем першої черги, а відповідно, у разі доведення тяжкої хвороби спадкодавця виникають підстави для зміни черговості спадкування, а тому останній вважає, що правильно ставить питання про зміну черговості на підставі вимог ст. 1259 ЦК України та п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7.

До розгляду справи по суті позивачем заявлено клопотання про призначення у даній справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи , проведення якої доручити Комунальному закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Глеваха, вулиця Вокзальна, буд. 8).

На вирішення експертів поставити наступні запитання:

1) чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка момент вчинення спірного заповіту від 22 квітня 2004 року неврологічними захворюваннями, психічними захворюваннями чи психічними розладами? Якщо так, то якими саме?

2) чи могла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням віку та стану здоров`я, у момент складення і підписання заповіту від 22 квітня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кістановим С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 754, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ?

Необхідність призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи щодо стану ОСОБА_3 пояснював тим, що висновок експертизи № 327 від 14.05.2018 року не є повним та зрозумілим. 22.11.2018 року в судовому засіданні запрошений експерт пояснив, що запит суду до Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 на адресу: АДРЕСА_1 не мав значення для вирішення справи, бо інформація з ТМО "Психіатрія" у м. Києві в повній мірі його заміняє, бо ТМО "Психіатрія" у м. Києві веде єдиний реєстр психіатричних хворих по місту Києву. Наведена інформація не відповідає дійсності. ТМО "Психіатрія" у м. Києві на своєму офіційному сайті зазначає, що таке об`єднання створене у 2013 році рішенням Київської міської ради, яким всі спеціалізовані психіатричні установи міста (окрім КМЦСПЕ) були об`єднані в територіальне медичне об`єднання «ПСИХІАТРІЯ» у м. Києві. Єдиним аналітичним підрозділом ТМО "Психіатрія" у м. Києві є Міський науково інформаційно-методичний центр з організації психіатричної допомоги (створений у 2002 році), до компетенції якого входить лише: прийняття статистичної звітності від психіатричних установ міста про стан показників захворюваності, розповсюдженості психіатричних і розладів поведінки населення та стан діяльності психіатричних установ міста. Ні з цієї, і тим більш з інших функцій ТМР "Психіатрія" у м. Києві, ведення єдиного реєстру психіатричних хворих міста Києва не вбачається.

Більш того, запит суду до ТМО "Психіатрія" у м. Києві стосувався інформації про перебування ОСОБА_3 на обліку в ТМО "Психіатрія" у м. Києві, як установі. Наведене підтверджується і відповіддю з ТМО "Психіатрія" у м. Києві від 03.02.2017 року, згідно з якою відповідно до перевірки меддокументації та архівних даних за 1990-2017 роки громадянка ОСОБА_3 , 1939 р.н., на стаціонарному лікуванні в лікарні не значиться. Ні про який загальноміський реєстр там і не згадується.

На запитання щодо діагнозу експерт пояснив, що остаточні явища арахно- енцефаліту з вираженими мнестичними розладами, астено-депрестним синдромом - є суто психіатричним, однак у подальшому цей діагноз не згадується, а тому присвоєння інвалідності, переогляди інвалідності у 1986 року і у 1991 році, на його думку, не впливають на результати висновку.

Однак і таке твердження не відповідає дійсності. Аркуш висновку 4 діагноз від 11.10.1986 року ЦЛКК №1980: Остаточні явища перенесеного менінго-енцефаліту (1980 р.) у вигляді мікросимитоматики та вираженого астено-неврологічного синдрому; діагноз від 16.05.1989 року: Стійкі остаточні явища енцефаломієлорадікулоневриту з легким лівобічним геміпарезом (дублюється 19.06.1989р.). Запис від 11.03.1990 p.: скарги на головний біль у лобних областях, біль в очах, тремтіння повік. Діагноз стійкі явища перенесеного менінгіту. І лише після цих діагнозів ОСОБА_3 , 1939 р.н., була визнана інвалідом другої групи безстроково - 14.10.1991 року. З наведених діагнозів видно, що той самий суто психіатричний діагноз - енцефаліт з астено-депресивним синдромом повторювався весь час, а не одного разу, а вказані симптоми повністю збігаються з описаними в подальшому неврологами.

Так, в останньому абзаці на аркуші 4 експертного висновку у 1992 році - огляд доктором медичних наук ОСОБА_4 зазначено, що у хворої стійкі наслідки перенесеного менінго-енцефаліту у 1980 році. Перший абзац стор. 5 експертного висновку 30.06.1992 року ОСОБА_3 була оглянута кандидатом медичних наук ОСОБА_5 , яка зазначила, що у хворої стійкі наслідки органічного ураження головного мозку (менінгоенцефаломієлополірадікулоневрит у 1980 р.). Далі 03.11.1992 року та 1993 року діагноз: Остаточні явища менінго-енцефаліту абзац два стор, 5 експертного висновку. Наступне посилання на 1995-1999 рік без вказівки діагнозу.

Абзац чотири стор. 5 експертного висновку симптоми захворювання запис від 29.11.1999 року: Скарги на головний біль, діагноз: Стійкі остаточні явища перенесеного арахно-енцефаліту. Далі в цьому ж абзаці діагноз арахно-енцефаліт з астено-неврологічним синдромом повторюється до 23.01.2001 року.

Починаючи з 14.02.2001 року експерти з невідомих причин не змогли читати в медичній документації той самий діагноз, він став нерозбірливим і став: Остаточні явища перенесеної нейроінфекції у вигляді (два слова не розбірливо) абзац два стор.6 експертного висновку. Далі 18.03.2003 року діагноз Дисциркуляторна енцефалопатія з (два слова нерозбірливо) 28.10.2003 року (діагноз нерозбірливо), імовірно 1980 року і далі знов нерозбірливо. 17.02.2004 року скарги на втрати свідомості і знов нерозбірливо. 12.03.2004 Церебросклероз , далі знов нерозбірливо. Другий абзац стор. 7 експертного висновку від 16.05.2007 року діагноз: Остаточні явища перенесеної нейроінфекції у вигляді і знов нерозбірливо. Запис від 24.04.2008

року діагноз: Остаточні явища перенесеної нейроінфекції у вигляді і знов нерозбірливо. 11.09.2008 року теж саме. Продовження на аркуші 8 26.06.2012 року теж саме. І далі до Синдрома Паркінсона у 15.04.2015 (невідомим лікарем - терапевтом). Як роз`яснив сам експерт, один і той самий діагноз може визначатися різними термінами, але означати одне і теж саме, однак в цьому випадку в медичній документації зазначаються різні назви одного і того самого захворювання з посиланням на конкретну дату 1980 рік, що виключає можливість помилки.

З наведеного видно, що як сам психіатричний діагноз менінго-енцефаліт, так і описані при ньому симптоми тремтіння та головний біль повторюються аж до смерті ОСОБА_3 , що в повній мірі спростовує твердження експерта про те, що діагноз після присвоєння інвалідності не повтopювaвcя.

Теж саме відноситься до аналізу показів свідків, де експерти приймають на віру покази свідків відповідача, не порівнюючи їх навіть з наявними діагнозами та симптомами з картки, і не беруть до уваги покази свідків позивача, які вказували на симптоми розладу психіки. Також експерти формально зазначили діагноз, який не відповідає класифікації.

Не маючи даних з психіатричної лікарні за місцем проживання спадкодавця та Медико-експертної справи, які саме і мали визначити наявність чи відсутність психіатричних захворювань, експерти переписали діагноз невролога з медичної картки, вказали, що не можуть перевіряти неврологічний стан, проігнорували наявність психіатричного діагнозу та його симптомів увесь час лікування, проводили дослідження без відповіді на власний запит, не подали клопотання про витребування ключових для дослідження документів - Медико-експертної справи, під час допиту надали недостовірну інформацію про відповіді з ТМО "Психіатрія" у м. Києві, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню, оскільки як убачається із матеріалів справи запит суду до Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 був направлений судом не на адресу знаходження лікарні, а на адресу позивача, унаслідок чого витребовувана експертами інформація їм надана не була, а у сукупності з вказаними позивачем вище обставинами щодо діагнозу ОСОБА_3 висновок експертизи № 327 від 14.05.2018 року викликає сумніви в його правильності.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Колегія приходить до висновку, що для проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи необхідно поставити наступне питання: чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент складення і підписання заповіту від 22 квітня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , будь-якими захворюваннями, які позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ?

ОСОБА_1 просить доручити проведення посмертної судово-психіатричної експертизи Комунальному закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Глеваха, вулиця Вокзальна, буд. 8).

Оскільки проведення повторної експертизи відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України доручається іншому експертові (експертам), то колегія суддів уважає за можливе доручити її проведення Комунальному закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», яке входить до Переліку установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи, затверджений наказом № 722 МОЗ України від 29.06.2017 року.

Керуючись ст.ст. 103, 113, 374, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити .

Призначити по даній справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, яку доручити Комунальному закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Глеваха, вулиця Вокзальна, буд. 8) .

На вирішення експертів поставити питання:

1) чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент складення і підписання заповіту від 22 квітня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , будь-якими захворюваннями, які позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ?

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

У розпорядження експертів надати матеріали справи та медичну документацію ОСОБА_3 ..

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Провадження в справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В.Немировська

Т.І. Ящук