Справа № 263/1080/19
Провадженя № 2/263/1020/2019
27 червня 2019 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., за участю секретаря Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд виділити їй в натурі цілу частку із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Припинити право спільної часткової власності на вказаний будинок, 49/100 ідеальної частки якого належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №6-2007 від 18 грудня 1999 року, виданого Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області. Визнати за нею право приватної власності на житлову будівлю, яка складає 49/100 частини будинку і складається з: будови літ. Г-1 (житловий будинок); будови літ. Г1-1 (нежитлова прибудова); будови літ. Р-1 (гараж); будови літ. Н-1 (вбиральня); будови літ. М-1 (сарай); будови літ. №1, №2 (огорожа), житловий будинок Г-1 включає в себе: приміщення 1 (коридор) площею 7,0 кв.м.; приміщення 2 (житлове) площею 9,5 кв.м.; приміщення 3 (житлове) площею 13,8 кв.м.; приміщення 4 (житлове) площею 7,1 кв.м.; приміщення 5 (комора) площею 5,8 кв.м.; приміщення 6 (житлова) площею 8,2 кв.м.; приміщення 7 (кухня) площею 23,5 кв.м.; приміщення 8 (санвузол) площею 8,5 кв.м.; приміщення 9 (топкова) площею 2,9 кв.м.; приміщення 10 (спорт зал) площею 26,8 кв.м. - загальною площею 113,1 кв.м., у тому числі житлова площа -38,6 кв.м., допоміжна - 74,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на окремий, виділений в натурі об'єкт нерухомого майна в цілому.
В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що вона є власником 49/100 ідеальної частки від домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №6-2007 від 18 грудня 1999 року, виданого Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області. Окрім неї співвласником зазначеного домоволодіння є ОСОБА_2 , який є власником 51/100 ідеальної частки зазначеного домоволодіння на підставі договору дарування №3761 від 10 листопада 2004 року. Відповідачу належать окремі частини (побудови) домоволодіння. На даний час до приміщень, які належать їй на праві спільної часткової власності, та приміщень, які належать відповідачу, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Приміщень, якими б вони користувались з відповідачем спільно - немає. Вважає необхідним виділ належної їй долі, тому що спільне користування домоволодінням на теперішній час між співвласниками неможливе.
Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють на підставі довіреності, до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивачки, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин, відзиву на позов не надав.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про прийняття в експлуатацію жилого будинку літ.Г-1 по АДРЕСА_2 , від 28.04.1999 №93/1, затверджено ідеальні частки на домоволодіння на ім`я ОСОБА_5 49/100 частки, ОСОБА_6 51/100 частки. /а.с.12/.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Щербак Л.А. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 26 травня 1984 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1-4585, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_8 . Спадкове майно складається з 49/100 частин житлового домоволодіння АДРЕСА_2 , зі всіма належними до цієї частини будівлями подвір`я, розташованого в АДРЕСА_3 . /а.с.13/.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.11.2017, виданого повторно Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_9 , батьки якої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 /а.с.14/.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 21.02.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, 21 лютого 2003 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_15 , актовий запис №87. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_16 . /а.с.16/.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.01.2019, 51/100 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 57,3 кв.м. на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування №3761 від 10.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Скалун Р.В. /а.с.17/.
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 14.02.2006, ОСОБА_1 на підставі рішення Маріупольської міської ради від 16.09.2005 №1342 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_3 . Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. /а.с.11/.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності.
Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим.
Нормами ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_3 , виготовленого станом на 07.12.2018 на замовлення ОСОБА_1 , зазначене домоволодіння складається з наступного: коридору 7 кв.м, житлової кімнати 9,5 кв.м.; житлової кімнати 13,8 кв.м.; житлової кімнати 7,1 кв.м.; комори 5,8 кв.м.; житлової кімнати 8,2 кв.м.; кухні 23,5 кв.м.; санвузла 8,5 кв.м.; топкової 2,9 кв.м.; спортивного залу 26,8 кв.м., загальна площа - 113,10 кв.м. /а.с.8-9/.
Згідно з висновками експертного дослідження №67 будівельно-технічної експертизи від 27.12.2018, можливий виділ в натурі 49/100 ідеальних часток спірного домоволодіння, що належать ОСОБА_1 , а саме: будівля літ.Г-1 (житловий будинок); будівля літ.Г?-1 (нежитлова прибудова); будівля літ.Р-1 (гараж); будівля літ.Н-1 (туалет); будівля літ.М-1 (сарай); будівля літ.№1, №2 (огорожа). /а.с.22/.
Суд вважає прийнятним такий виділ в натурі 49/100 частки спірного житлового будинку, за яким позивачці виділяються зазначені вище приміщення по житловій будівлі без здійснення переобладнань та без стягнення з відповідача грошової компенсації вартості належної частки, оскільки такий виділ не порушує порядок фактичного користування житловим будинком, який склався між сторонами, не потребує здійснення переобладнань та стягнення грошової компенсації. Крім того, в ході судового розгляду справи відповідачем не було надано заперечень проти визначення саме такого порядку користування житловим будинком, а також не було запропоновано інших варіантів поділу житлового будинку. Відповідач не виявив бажання надати суду свої міркування щодо заявлених позивачкою вимог про виділ в натурі частки майна, що перебуває у спільній частковій власності.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, вважає необхідним здійснити виділ майна в натурі відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи, такий виділ не потребує здійснень переобладнань та відповідає фактичному порядку користування зазначеним будинком. Право спільної часткової власності на житловий будинок з усіма будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 припинити. Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житлову будівлю, яка складає 49/100 часток спірного будинку.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 356, 364, 365, 367 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 130, 223, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі цілу частку із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житлову будівлю, яка складає 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 і складається з: будівлі літ. Г-1 (житловий будинок); будівлі літ. Г1-1 (нежитлова прибудова); будівлі літ. Р-1 (гараж); будівлі літ. Н-1 (вбиральня); будівлі літ. М-1 (сарай); будівлі літ. №1, №2 (огорожа). Житловий будинок Г-1 включає в себе: приміщення 1 (коридор) площею 7,0 кв.м.; приміщення 2 (житлове) площею 9,5 кв.м.; приміщення 3 (житлове) площею 13,8 кв.м.; приміщення 4 (житлове) площею 7,1 кв.м.; приміщення 5 (комора) площею 5,8 кв.м.; приміщення 6 (житлове) площею 8,2 кв.м.; приміщення 7 (кухня) площею 23,5 кв.м.; приміщення 8 (санвузол) площею 8,5 кв.м.; приміщення 9 (топкова) площею 2,9 кв.м.; приміщення 10 (спортзал) площею 26,8 кв.м. - загальною площею 113,1 кв.м., у тому числі житлова площа - 38,6 кв.м., допоміжна - 74,5 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Соловйов