Справа № 161/7235/19
Провадження № 2/161/2177/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Грабовській Г.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву, з врахуванням відповіді на відзив, мотивує тим, що 03.05.2007 року між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №072-22-04/07, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 6300 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом, терміном до 02.05.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ним та банком 03.05.2007 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1200 га, що знаходиться за адресою: Луцький район, с. Лище.

Вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2009 року з нього в користь відповідача стягнуто заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання вказаного судового рішення в частині стягнення заборгованості 04.03.2010 року відкрито виконавче провадження, а 27.05.2016 року виконавче провадження закінчено в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Однак, зазначає, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №25370, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути заборгованість по кредитному договору №072-22-04/07 від 03.05.2007 року на користь банку за період з 12.09.2016 року по 12.09.2017 року, що становить 10090,49 дол. США.

Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належного розрахунку заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису.

Крім того, посилається на те, що відповідачем пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором минуло більше трьох років.

На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25370 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту №072-22-04/07 від 03 травня 2007 року в сумі 10090,49 дол. США.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що немає правових підстав для оскарження виконавчого напису нотаріуса, оскільки, банком, відповідно до закону був наданий вичерпний перелік документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку. Крім того, вказує, що банком не пропущений трирічний строк для вчинення виконавчого напису, оскільки, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк.

Ухвалою суду від 06 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без її участі не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним у справі доказам.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 03.05.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №072-22-04/07, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 6300 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом, терміном до 02.05.2017 року (а.с 6-8).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ним та банком 03.05.2007 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1200 га, що знаходиться за адресою: Луцький район, с. Лище.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2009 року позовні вимоги АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» задоволено повністю , стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 45556,75 грн., в тому числі: 42493,45 грн. сума простроченої заборгованості за кредитом; 1392,24 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 1548,78 грн. розмір пені за несплату відсотків, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1200 га, яка знаходиться за адресою: Луцький район, с. Лище (а.с. 9-10).

На виконання вказаного судового рішення в частині стягнення заборгованості 04.03.2010 року відкрито виконавче провадження, а 27.05.2016 року виконавче провадження закінчено в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду (а.с. 11-13).

31 жовтня 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 25370, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту №072-22-04/07 від 03 травня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року в розмірі 10090,49 дол. США, з яких: прострочена заборгованість 3742,31 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 6348,18 дол. США (а.с. 14)

На підставі оспорюваного виконавчого напису 03.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження та винесено постанови про арешт майна боржника та стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 16-18).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2009 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» задоволено повністю , стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 45556,75 грн., в тому числі: 42493,45 грн. сума простроченої заборгованості за кредитом; 1392,24 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 1548,78 грн. розмір пені за несплату відсотків, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1200 га, яка знаходиться за адресою: Луцький район, с. Лище.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь банку станом на 02 лютого 2009 року достроково стягнуто заборгованість за тілом кредиту та процентами.

Тобто, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису банк заявив до стягнення проценти за кредитом, нараховані після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту.

Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Чуловським В.А. виконавчого напису у боржника ОСОБА_1 не існувало безспірної заборгованості перед стягувачем, оскільки, виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по договору кредиту №072-22-04/07 від 03 травня 2007 року закінчено у зв`язку з повним фактичним його виконанням, а тому нараховану суму боргу за тілом кредиту та відсотками в розмірі 10090,49 дол. США не можна не вважати безспірною в даному випадку.

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 25370, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту №072-22-04/07 від 03 травня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 в сумі 10090,49 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасника справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 10, прийм. 505.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк