Справа № 310/7011/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Шевченко А.С.,

представника позивача - ОСОБА_5,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - адвоката Шаркової-Мирошниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, та в якому просила виділити їй в натурі Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_1 ; визначити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до Варіанта № 2 наведеного у додатку № 2 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 147/01-18 від 12.01.2018 року, виділивши їй в користування частину земельної ділянки площею 377,8 кв.м. під житловим будинком, господарськими будівлями та двором.

В позові зазначила, що їй на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташовано на земельній ділянці загальною площею 772 кв.м. Іншим співвласником домоволодіння є ОСОБА_4 . Кожен співвласник має у фактичному користуванні частину приміщень та земельної ділянки. Наявність спільної сумісної власності не надає можливості у повному обсязі розпоряджатися власністю, яка належить їй на праві власності, без узгодження з іншими власниками на проведення будівництва, покращення свого майна, продажу, заставлення, або з інших питань, у зв`язку із чим і звертається із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги за уточненим позовом, просив їх задовольнити з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 147/01-18 від 12.01.2018 року (варіант №2), зазначивши про неприйнятність інших варіантів експертиз.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні погодилася із поділом, визначеним додатковою судовою будівельно-технічною експертизою від 18.09.2018 р. (варіант № 2).

Представник відповідача адвокат Шаркова-Мирошниченко Н.А. в судовому засіданні проти позову заперечувала, суду пояснила, що позивач не правильно вибрала спосіб захисту своїх прав, оскільки у разі виділу нерухомого майна співвласник вибуває зі складу учасників спільної власності та спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Тобто виділ частки із майна, яке є у спільній частковій власності є неможливим за наявністю лише двох співвласників. Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 03.04.2013 року по справі № 6-12цс13 зауважила, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Однією із складових при вирахуванні розміру частки є загальна вартість об`єкта нерухомого майна та вартість відповідної частини. Розмір часток, відповідність реальної частки, що виділяється та залишається у відповідача є визначальною. Посилаючись на Іструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна пояснила, що поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Також не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Оскільки зі змісту позовних вимог та висновку експертизи № 1 не можливо встановити якому саме об`єкту буде присвоюватися окрема поштова адреса, а також враховуючи наявність самочинно збудованої прибудови «а3», яка входить до складу житлового будинку, відсутність підтвердження відповідності умовам, що передбачені чинними будівельними нормами для самостійних окремих об`єктів нерухомого майна, які створяться в результаті виділу, виділ є неможливим. В задоволенні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою просила відмовити також, оскільки позивачем не надано плану земельної ділянки, відведеної в натурі, документів про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд. Зауважила, що земельна ділянка є несформованою, оскільки не має кадастрового номеру, а також вказала на розбіжність у розмірах земельної ділянки. Встановлення порядку користування несформованою земельною ділянкою, за відсутності доказів, що користувачі є титульними користувачами ділянки, є неможливим.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.1981 року № 4043 (а.с. 5).

Відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору міни від 09.06.2007 року № 1-391 належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 30).

В матеріалах справи міститься висновок судової будівельно-технічної експертизи № 147/01-18 від 12.01.2018 року, складений судовим експертом Макаровим І .В., відповідно до якого експерт вважає технічно можливим в рахунок &#189; частки виділити ОСОБА_3 з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : з житлового будинку «А»: кімнату 2-3 площею 10,3 кв.м., кімнату 2-5 площею 12,0 кв.м., кімнату 2-6 площею 6,8 кв.м., сіни «а», господарські будови: літню кухню «Б», літню кухню «О», літню кухню «Х», Ѕ літньої кухні «В», сарай «Т», сарай «Ж», душ «Ш», вбиральню «Г», паркани № 5, 9, ворота № 3. Експерт вважає технічно можливим визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пропорційно належним їм часткам у праві спільної часткової власності на житловий будинок за двома варіантами (а.с. 39-55).

Також в матеріалах справи міститься висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 238 від 19.12.2018 року, складений судовим експертом Персовим Ю.А ., відповідно до якого технічно можливо визначити варіанти порядку користування земельної ділянки загальною площею 0,0772 га кадастровий номер відсутній за адресою: АДРЕСА_1 , яка має лінійні проміри між поворотними точками по периметру від вулиці Мічуріна (кут А) за годинниковою стрілкою: 40,55 м. 9,76 м 0,60 м 8,58 м 9,12 м. 1,07 м. 30,85 м. 19,37 м., між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на дві окремі земельні ділянки площею 0,0386 га, що відповідає їх Ѕ і Ѕ часткам у праві спільної часткової власності на житловий будинок, з урахуванням запропонованих варіантів судової будівельно-технічної експертизи № 147/01-18 від 12.01.2018 року та розташування мережі теплопостачання і відсутності проїзду за межею житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 146-152).

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 147/01-18 від 12.01.2018, складений судовим експертом Макаровим І.В ., не містить посилань на вартість нерухомого майна, яке виділяється та яке залишається у власності іншого співвласника, питання щодо відповідності реальної частки, що виділяється, ідеальній, наявність чи відсутність перевищення розміру реальних часток в порівнянні з ідеальними також експертом не вирішувалося. Вказане позбавляє суд дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для виділу майна позивача та задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою її формування. В розумінні зазначеної норми земельна ділянка по АДРЕСА_1 не є сформованою.

Окрім того, вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою є похідними від вимог про виділ в натурі частки домоволодіння.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 208, 218 ЦПК України, ст.79-1 ЗК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.05.2019 р.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова