справа № 361/4940/18
провадження № 2/361/647/19
УХВАЛА

08 квітня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи часткову відмову від позовних вимог, просив суд визнати за ним право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 19,4 м2, що складається з основного приміщення площею 17,7 м2 та санвузла площею1,7 м2.

29 лютого 2019 року з метою врегулювання цього спору на основі взаємних поступок позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 надали суду для визнання укладену ними мирову угоду.

За умовами цієї мирової угоди ОСОБА_2 на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 10/02/2012 від 10 лютого 2012 року не заперечує проти визнання судом за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 19,4 м2, що складається з основного приміщення площею 17,7 м2 та санвузла площею 1,7 м2, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не матиме до ОСОБА_2 жодних претензій щодо порушення нею умов виконання вказаного договору купівлі-продажу майнових прав на зазначене нежитлове приміщення, у тому числі щодо стягнення штрафних санкцій за порушення продавцем умов договору.

Сторони погодили, що усі судові витрати у даній справі сторонам не компенсуються та відносяться на рахунок тієї сторони, яка їх понесла.

Сторони, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, затвердити укладену ними мирову угоду та закрити провадження у справі. Наслідки укладення мирової угоди сторонам зрозумілі.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши умови наданої сторонами мирової угоди, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

10 лютого 2012 року відповідач ОСОБА_2 і позивач ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу майнових прав № 10/02/2012 на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 19,4 м2, що складається з основного приміщення площею 17,7 м2 та санвузла площею 1,7 м2 (далі об`єкт нерухомості).

За умовами п. п. 3.4, 3.6 цього договору продавець ОСОБА_2 зобов`язувалася передати шляхом підписання акта прийому-передачі покупцю ОСОБА_1 . об`єкт нерухомості протягом 6 (шести) місяців з дня введення будинку в експлуатацію, здійснити оформлення на покупця права власності на об`єкт нерухомості, шляхом отримання свідоцтва про право власності та здійснити його реєстрацію в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору загальна вартість нежитлового приміщення становить 75400 грн. У разі відхилення фактичної площі нежитлового приміщення від площі визначеної в договорі ціна підлягає відповідній зміні.

Судом встановлено, що 25 березня 2012 року продавець ОСОБА_2 отримала від покупця ОСОБА_1 оплату 100 % майнових прав згідно із договором купівлі-продажу майнових прав № 10/02/2012 від 10 лютого 2012 року, загальною вартістю 75400 грн., що підтверджується довідкою про оплату 100 % майнових прав (а. с. 8).

19 грудня 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали акт приймання-передачі об`єкта нерухомості, з якого вбачається, що продавець ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 10/02/2012 від 10 лютого 2012 року передала, а покупець ОСОБА_1 отримав об`єкт нерухомості нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 квітня 2012 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок А-3, загальною площею 1299,8 м2, житловою площею 495,7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (а. с. 24).

Відповідно до технічного паспорта від 20 квітня 2015 року нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , має загальну площу 19,4 м2 та складається з основного приміщення площею 17,7 м2 та санвузла площею 1,7 м2 (а. с. 26-30).

За змістом положень ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

У ч. 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Право власності на вказане нежитлове приміщення за відповідачем ОСОБА_2 зареєстроване в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується довідкою від 15 травня 2018 року за № (а. с. 30).

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ч. 7 ст. 49 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч. 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

З`ясувавши позицію сторін, перевіривши матеріали справи та умови мирової угоди, суд дійшов висновку, що мирова угода, укладена сторонами у даній цивільній справі, може бути затверджена судом, оскільки відповідає волевиявленню сторін, стосується лише їхніх прав і обов`язків та предмета спору, умови мирової угоди вимогам закону не суперечать, прав, свобод чи інтересів інших осіб вони не порушують, наслідки закриття провадження у справі сторонам зрозумілі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 13, 49, 76, 81, 89, 182, 207, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати мирову угоду, укладену сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, за умовами якої:

1). Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 19,4 м2, яке складається з основного приміщення площею 17,7 м2 та санвузла площею 1,7 м2.

2). Встановити, що ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям права власності на вказане вище нежитлове приміщення не має жодних претензій до ОСОБА_2 щодо порушення нею умов договору № 10/02/2012 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 10 лютого 2012 року, укладеного сторонами, у тому числі щодо стягнення штрафних санкцій за порушення нею умов договору.

3). Понесені судові витрати у справі сторонам не компенсуються та покладаються на ту сторону, яка їх понесла.

4). Сторони стверджують, що укладення цієї мирової угоди, на викладених у ній умовах, прав та інтересів сторін чи інших осіб не порушують.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.