Номер провадження: 22-ц/813/4453/19
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2019 року, ухваленого суддею Салтан Л.В.,

встановив:

19.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, а також просить суд стягнути додаткові витрати на дитину, а саме оплату навчання дитини у розмірі 1/2 витрат, згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання.

ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що під час перебування шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_3 яка на даний час навчається в Міжнародному гуманітарному університеті на 1-му курсі денної форми навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.12.2018 року й до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або до досягнення нею 23-річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на навчання ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 витрат на навчання у Міжнародному Гуманітарному університеті, тобто: за 2018-2019 роки у розмірі 5400,00 грн.; за 2019-2020 роки у розмірі 6300,00 грн.; за 2020-2021 роки у розмірі 6300,00 грн.; за 2021-2022 роки у розмірі 6300 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд не надав правової оцінки тому, що він позбавлений батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_3 , а відтак - після досягнення нею повноліття вона втратила статус «дитина», і ОСОБА_2 , як особа, що позбавлена батьківських прав, не повинна її утримувати. Крім того вважає, що суд неправильно застосував положення ст.185 СК України, оскільки у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 СК України. Також апелянт вважає, що стягнувши з нього 1/2 витрати на навчання, суд не встановив термін такого стягнення, що передбачає виконання такого рішення одночасно, незалежно від того, чи буде сплачувати позивач ці кошти за навчання в майбутньому, чи буде ОСОБА_3 навчатися взагалі та не врахував добровільну сплату ним у жовтні 2018 року 5000 грн. за навчання доньки. ОСОБА_2 зазначає, що суд невірно застосував положення ст.199 СК України, стягнувши аліменти до закінчення дочкою навчання або до нею досягнення 23-річного віку, оскільки у випадку припинення навчання аліменти не сплачуться незалежно від того чи досягнули повнолітня донька 23-х років. Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він не може надавати матеріальну допомогу у зв`язку з тим, що він з квітня 2017 року не має постійної роботи, стан його здоров`я потребує щорічного лікування, крім того з травня 2011 року він сплачує аліменти та додаткові витрати на утримання доньки від іншого шлюбу, яка є інвалідом та його отриманні перебуває непрацездатна матір, яка отримає мінімальну пенсію й за станом здоров`я потребує його матеріальної допомоги. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що позивач не надала до суду документів щодо своїх доходів, наявності чи відсутності у неї чи доньки рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 29.10.2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2009 року ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3

Відповідно до довідки №026909, виданої Міністерством Охорони Здоров`я України, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності.

Згідно з договором про надання освітніх послуг №055-1-184-1К від 09.08.2018 року, ОСОБА_3 навчається у Міжнародному гуманітарному університеті, на денній формі навчання, розмір плати за навчання становить: за 1-й курс - 10800,00 грн.; за 2-4 курси - по 12600,00 грн. за кожний рік. Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Міждународному гуманітарному університеті, запланований термін закінчення навчання за ступенем «Бакалавр» 30.06.2022 року.

Разом з тим, суд зазначив, що за ступенем «Магістр» запланований термін закінчення навчання 30.06.2023 року, оскільки, відповідно до Закону України «Про вищу освіту», магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків. Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.

Відповідно до ст.50 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положення ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, суд зазначав, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів та обставини, що мають істотне значення.

Так ОСОБА_2 посилався на те, що вже сплачує аліменти на іншу дитину у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.12.2011 року та крім того на його утриманні знаходиться його мати, проте жодних доказів такого утримання до суду не було надано.

Також до суду не було надано підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно не працевлаштований.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Виходячи з положення зазначеної норми, позбавлення батьківських прав не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також враховуючи положення ст.199 СК України, суд вважав за необхідне позов задовольнити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду щодо необхідності задоволення позову в частині стягнення аліментів на період навчання дитини та розміру цих аліментів. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірного застосування районним норм матеріального права, а саме посилання суду наст.7, ч.1, 3 ст.57, ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, принцип 6 Декларації прав дитини, ст. 9 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, ст. 51 Конституції України рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08.07.2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03.12.2009 року, а тому колегія суддів дійшла висновку про виключення з мотивувальної частини посилання на зазначені норми.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вказане порушення не вплинуло на правильність висновку районного суду про необхідність стягнення аліментів на період навчання дитини та щодо розміру цих аліментів.

Колегія судів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він не працевлаштований, оскільки відсутність в закордонному паспорті відміток про перетинання кордону України (а.с.35) не є належним та достатнім доказом того, що в нього відсутні інші доходи.

Крім того суд відхиляє твердження апелянта про те, що за станом здоров`я він потребує щорічного лікування та перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки зазначені обставини були враховані судом. Крім того апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих витрат та доказів неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів відхиляє також посилання ОСОБА_2 на те, що він сплачує аліменти та додаткові витрати на утримання доньки від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом дитинства, оскільки розмір цих виплат згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.11.2011 року становить 1500 грн. щомісячно, що, на думку колегії суду, не свідчить про неможливість сплати аліментів у встановленому судом розмірі. Крім того, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці - ОСОБА_3 , яка її потребує.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обмеження щодо розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, який може бути утриманий за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, а тому права відповідача не порушені.

Необґрунтованими є доводи апелянта, про те що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2009 року він позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення витрат на навчання ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 витрат на навчання у Міжнародному Гуманітарному університеті з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання, районний суд з посиланням на ст.185 СК України вважав такі витрати додатковими.

Однак судом першої інстанції не було враховано те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручники, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до статей 180, 185 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, вона має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання до досягнення двадцяти трьох років, таке ж право на звернення має той з батьків, з ким проживає дитина (частина третя статті 199 СК України).

Таким чином, у разі якщо повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення двадцяти трьох років, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, правила статті 185 СК України до цих правовідносин не застосовуються.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс 15 та Верховний Суд у постанові від 08.08.2018 року у справі №61-8373св18.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду в частині стягнення витрат на навчання ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 витрат на навчання у Міжнародному Гуманітарному університеті ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому у відповідності до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Крім того колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірного зазначення строку стягнення аліментів, оскільки вказаний судом термін «до закінчення навчання ОСОБА_3 . або до досягнення нею 23-річного віку» породжує невірне його тлумачення та може ускладнити виконання рішення. Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку. Тому рішення в цій частині також підлягає зміні.

Також колегія суддів роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2019 року в частині стягнення витрат на навчання ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 витрат на навчання у Міжнародному Гуманітарному університеті - скасувати та постановити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені цих вимог.

Зазначити строк стягнення аліментів - щомісячно, починаючи з 19.12.2018 року й до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст.7, ч.1, 3 ст.57, ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, принцип 6 Декларації прав дитини, ст. 9 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, ст. 51 Конституції України рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08.07.2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03.12.2009 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21.06.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева