Справа № 464/1735/19
пр.№ 2/464/978/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Кравс С.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладеного 10 березня 2009 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Меріди (Бадахос ОСОБА_5 , Іспанія, № СВ НОМЕР_1 , та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 10 березня 2009 року в Іспанії уклала з відповідачем шлюб, від якого народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року вони проживають в Україні. Проте, протягом остатнього року стосунки між нею та відповідачем погіршилися через сварки, часте перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння, втрату взаєморозуміння та поваги, внаслідок чого ведення спільного господарства між ними припинено. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Окрім цього, вказала, що відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не бере. Вважає, що відповідач, який є працездатною особою, за своїм матеріальним становищем та станом здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. А тому, враховуючи потреби дитини, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позові, просила суд такий задовольнити. Також ствердила, що відповідачеві повідомила про звернення до суду з таким позовом та повідомляла про судові засідання у справі, на що останній повідомив, що не має наміру з`являтися до суду.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином усіма можливими засобами повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 березня 2009 року між громадянкою Російської Федерації ОСОБА_8 та громадянином України ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Меріди (Бадахос ОСОБА_5 , Іспанія, №СВ 1421398.

В шлюбі в сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Меріди ( ОСОБА_9 , Іспанія (№ НОМЕР_2 ).

Як видно з посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_3 та паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , сторони зареєстровані та проживають разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, в ході розгляду справи встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне господарство.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно зі ст. 60 цього Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Таким чином, оскільки зареєстроване у встановленому порядку місце проживання сторін на території України, а відтак до спірних правовідносин застосовується законодавство України та вимоги Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач до суду не з`явився та жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не висловив, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати.

Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дитини, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов`язку щодо утримання сина, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на його утримання.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює, відсутність доказів перебування на його утриманні інших осіб, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, а тому, керуючись принципами розумності, рівності та справедливості, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22.03.2019 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову про розірвання шлюбу, в розмірі 768 грн. 40 коп. При цьому, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі статей 112, 141, 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та керуючись статями 10, 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 10 березня 2009 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Меріди (Бадахос ОСОБА_5 , Іспанія, № СВ 1421398.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.06.2019.

Головуючий Дулебко Н.І.