Справа №672/59/19
Провадження №2/672/209/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

за участю секретаря Ратушняк Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2017 року близько 09 години 30 хвилин водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухався по автодорозі Р 50 вулицею Центральною в с.Пільний Олексинець Городоцького району Хмельницької області в напрямку смт.Ярмолинці поблизу автобусної зупинки на вищезгаданій вулиці вказаного населеного пункту ОСОБА_3 в порушення вимог п. 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України (надалі Правил), з урахуванням ширини проїжджої частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу, не визначивши кількість смуг на проїжджій частині, виїхав на зустрічну смугу руху; не врахував дорожню обстановку, а саме: стан дорожнього покриття, яке було покрито снігом, та не обрав безпечну швидкість руху, перевищив дозволену швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, створивши таким чином загрозу безпеці дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження передньої лівої частини автомобіля ( бампер, фари, капот, радіатор, колісний диск, автошина і т.п.), що підтверджується протоколом огляду та висновком експертного авто товарознавчого дослідження №9048/18 від 01.02.2018 року ( а.к.п. 171 -211). Огляд транспортного засобу проводився в присутності представника ПрАТ СК «Перша» ОСОБА_5. Згідно даного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автобуса Мерседес-Бенц д.р.н. ВХ6851АН внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 84002 (вісімдесят чотири тисячі дві) гривні 32 копійки. Позивач є власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ СХТ №093231 від 3.08.2011 року.

За послуги по транспортуванню автомобіля позивача автоевакуатором до місця стоянки нею оплачено 1500 гривень, а за проведення автотоварознавчого дослідження - 1800 гривень.

За надання правової допомоги в рамках кримінального провадження позивачем оплачено 5000 гривень.

Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2018 року, який залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року, стягнуто на користь позивача з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» 84002 гривень матеріального збитку за пошкоджений транспортний засіб та 1500 гривень за евакуацію транспортного засобу до місця стоянки. А також з ПАТ «Хмельницькобленерго» 3000 гривень в відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог було відмовлено. Суд мотивував свої рішення так: «Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на її користь 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки в силу вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу, витрати, повязані із залученням спеціалістів, віднесені до процесуальних витрат і підлягають у разі ухвалення обвинувального вироку стягненню з обвинуваченого в силу вимог ст.124 КПК України. Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що питання відшкодування процесуальних витрат врегульовано нормами КПК, а тому до цих вимог слід застосовувати норми цього Кодексу, а не Цивільного процесуального Кодексу України.

Крім того, як видно з договору про надання правової допомоги від 23 березня 2018 року (т. 1 а.м.к.п.223-224), квитанції від 22 грудня 2017 року (т. 2 а.м.к.п.111), ОСОБА_1 доручено бути представником ОСОБА_2 як потерпілої та цивільного позивача, а, отже, витрати за надання правової допомоги виникли на підставі норм кримінального процесуального закону. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу лише у звязку з предявленням цивільного позову потерпілою, її представником не надано.

Проте, оскільки потерпіла ОСОБА_2, її представник вимог про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат не заявляли, суд не зясовував думку обвинуваченого ОСОБА_3 з цього приводу, чи є в нього заперечення щодо розміру таких витрат, суд вважає за неможливе вирішити дане питання, оскільки це призведе до порушення права обвинуваченого на захист.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз, у відповідності до вимог ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого».

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того з висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях по справах № 6- 927 цс/16; № 6-2808цс/15 слідує наступне.

Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортної пригода є підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором, оскільки на його користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України, зобовязання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля та 5000 грн. витрат на правову допомогу, витрачених позивачем у кримінальному провадженні №1-кп/672/65/18.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.09.2018 року зазначені всі суми, які підлягають стягненню на користь позивача за шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, тому він не згідний з заявленими вимогами позивача.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року близько 09 години 30 хвилин водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухався по автодорозі Р 50 вулицею Центральною в с.Пільний Олексинець Городоцького району Хмельницької області в напрямку смт.Ярмолинці, поблизу автобусної зупинки на вищезгаданій вулиці вказаного населеного пункту ОСОБА_3 в порушення вимог п. 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України (надалі Правил), з урахуванням ширини проїжджої частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу, не визначивши кількість смуг на проїжджій частині, виїхав на зустрічну смугу руху; не врахував дорожню обстановку, а саме: стан дорожнього покриття, яке було покрито снігом, та не обрав безпечну швидкість руху, перевищив дозволену швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, створивши таким чином загрозу безпеці дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження передньої лівої частини автомобіля (бампер, фари, капот, радіатор, колісний диск, автошина і т.п.), що підтверджується протоколом огляду та висновком експертного авто товарознавчого дослідження №9048/18 від 01.02.2018 року (а.к.п. 171 -211). Огляд транспортного засобу проводився в присутності представника ПрАТ СК «Перша» ОСОБА_5. Згідно даного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автобуса Мерседес-Бенц д.р.н. ВХ6851АН внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 84002 (вісімдесят чотири тисячі дві) гривні 32 копійки. Позивач є власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ СХТ №093231 від 3.08.2011 року.

За послуги по транспортуванню автомобіля позивача автоевакуатором до місця стоянки нею оплачено 1500 гривень, а за проведення автотоварознавчого дослідження - 1800 гривень.

За надання правової допомоги в рамках кримінального провадження позивачем оплачено 5000 гривень.

Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2018 року, який залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом із застосуванням ст.75 КК України на один рік та стягнуто на користь позивача з ПраТ «Страхова компанія «Перша» 84002 гривень матеріального збитку за пошкоджений транспортний засіб та 1500 гривень за евакуацію транспортного засобу до місця стоянки. А також з ПАТ «Хмельницькобленерго» 3000 гривень в відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог було відмовлено.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що крім сум, які зазначені у вироку суду від 14 вересня 2018 року їй відповідачем ще завдана шкода у виді 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 5000 грн. за надання правової допомоги, яка їй не відшкодована.

Однак відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином витратиОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження

№1-кп/672/65/18 у розмірі 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля та 5000 грн. витрат на правову допомогу, не є шкодою у розумінні ст.22 ЦК України, а є процесуальними витратами, питання про відшкодування яких вирішується вироком суду, що зазначено у ч.1 ст.124 КПК України, де вказано, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Пiд процесуальними витратами розумiють витрати на забезпечення кримінального провадження, відшкодування яких покладається на певних суб`єктів процесу.

Відповідно до ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення в резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів, однак позивачем цього зроблено не було.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на вимоги ч.4 ст.82 ЦПК України, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак до спірних правовідносин має бути застосована не ч.4 ст.82 ЦПК України, а ч.6 та 7 ст.82 ЦПК України, де вказано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Таким чином суд не заперечує факту вчинення ОСОБА_3 20.12.2017 року ДТП, однак не вбачає підстав для повторного розгляду питання про відшкодування процесуальних витрат, понесених позивачем при розгляді вищевказаного кримінального провадження.

З наведеного вбачається, що стягнення процесуальних витрат не є додатковим зaxодом покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Не є воно i цивiльно-правовим заходом, оскiльки стягнення витрат вiдбувається не за договором чи цивiльно-правовим зобов`язанням. Слiд враховувати i безпосередню причину їx виникнення: процесуальні витрати виникають у результатi здiйснення кримiнального судочинства, а не в результаті кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення є загальною причиною виникнення самого судочинства і не може розглядатися як безпосередня причина витрат.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Розмір процесуальних витрат є обставиною, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України), при чому обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат закон покладає на сторону, що їх надає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

З наведеного вбачається, що витрати ОСОБА_2 у розмірі 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля та 5000 грн. витрат на правову допомогу, не є шкодою у розумінні ст.22 ЦК України, а є процесуальними витратами, питання про відшкодування яких вирішується вироком суду, у кримінальному провадженні, у якому такі витрати понесені і не можуть бути предметом дослідження в окремій справі, тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Керуючись ст. 264, 265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 1800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля та 5000 грн. витрат на правову допомогу, витрачених позивачем у кримінальному провадженні №1-кп/672/65/18 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалював судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне судове рішення складено 25.03.2019 року.

Суддя