Справа № 130/1356/18
Провадження № 22-ц/801/1245/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 рокуСправа № 130/1356/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року, ухваленого суддею Сенько Л.Ю. в м. Жмеринка (повне рішення складено 16 квітня 2019 року), в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення завданої моральної шкоди,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила зобов`язати ОСОБА_2 замінити електричний двигун на аналогічний з відповідним розміром валу, сертифікований, у робочому стані. Стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2500 грн в якості відшкодування моральної шкоди та грошові кошти в сумі 3477,54 грн штрафних санкцій.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 брала участь у проекті, який фінансується міжнародною організацією з міграції «Міграція для загального блага», за умовами якого для ОСОБА_1 цією організацією у відповідача було придбано гранулятор ГР -150М (матриця в комплекті) вартістю 10 538 грн. Даний гранулятор було отримано нею 24.02.2018. Після спроби його увімкнути він не запрацював, оскільки електричний двигун виявися малої потужності або уже був неякісним. Після перемовин з відповідачем про заміну вказаного двигуна, ОСОБА_1 29.03.2018 відправила відповідачу електричний двигун для заміни.

07.04.2018 вона від відповідача отримала електричний двигун, який виявився також непридатний для використання, оскільки його неможливо приєднати до гранулятора - вал більшого діаметра, ніж потрібно.

Гарантійний строк слід рахувати з моменту отримання товару 24.02.2018.

Початок відліку затримки в усуненні недоліків з 07.04.2018, оскільки саме тоді позивач отримала від відповідача непридатний для використання двигун.

Розмір пені за затримку в усунені недоліків станом на 30.04.2018 (розрахунок: 1% від 10 538 грн = 105,38, 105,38*33).

Також зазначає, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні її звичного способу життя, тривозі за неякісний товар, переживаннях, яку оцінює в 2500 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про запуск позивачем в роботу гранулятора; судом безпідставно зазначено в рішенні про право позивача на отримання нового товару замість товару неналежної якості, так як ці вимоги позивачем не ставились (позивач просила замінити електричний двигун гранулятора на аналогічний новий); не взято до уваги, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач обирає на власний розсуд спосіб захисту; помилковим є висновок суду про не звернення позивача протягом 14 днів до відповідача для усунення недоліків товару і тим самим втрату права вимагати стягнення неустойки; безпідставно відмовлено в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до наступних висновків:

-законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено заміну певних деталей виробу, а саме двигуна.

-підстав для повернення товару на підставі ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» немає, так як протягом 14 днів повертається товар належної якості, а гранулятор був у користуванні.

- ОСОБА_1 не скористалася правом повернення гранулятора неналежної якості у 14-денний строк.

-всупереч вимогам ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів», доказів звернення позивача до відповідача з заявою про проведення експертизи придбаного товару, а також доказів про надання позивачем відповідачеві письмової згоди на організацію проведення експертизи придбаного товару матеріали справи не містять.

-оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач порушив прийнятне на себе зобов`язання, тому вимога про стягнення неустойки в розмірі 3477,55 грн не підлягає задоволенню.

-вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення у зв`язку з безпідставністю.

Апеляційний суд частково погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судами встановлено, що гранулятор ГР - 150М було придбано через мережу Інтернет у ФОП ОСОБА_2 , що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до платіжного доручення № 70516 від 16.02.2018, Міжнародна організація з міграції (далі по тексту - МОМ) перерахувало кошти в розмірі 10538,00 грн ФОП ОСОБА_2 . Призначення платежу: оплата за гранулятор для ОСОБА_3 згідно рах. № 404 від 12.02.2108 року в рамках виконання проектів МОМ.

У своєму листі МОМ від 10 січня 2019 року, направленого на адресу ОСОБА_1 , повідомляє, що МОМ придбало у ФОП ОСОБА_2 гранулятор ГР-150 та передає ОСОБА_1 , як бенефіціару проекту, всі юридичні права та інтереси щодо вказаних товарів на підставі підписаної Форми згоди Бенефіціара на отримання допомоги від 01.2018.

В матеріалах справи міститься копія згаданої Форми згоди Беніфіціара від 01.03.2018.

Колегія суддів вважає, що вказаним листом МОМ, в силу ст. 346 ЦК України, відмовилась від права власності на товар, який вона придбала - гранулятор, а ОСОБА_1 , на підставі Форми згоди Бенефіціара на отримання допомоги та ст. 336 ЦК України набула права власності на рухому річ - гранулятор, а від так на підставі п. 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, відбулась зміна кредитора у зобов`язанні за договором купівлі - продажу гранулятора, а тому твердження відповідача в позові про відсутність будь-яких взаємних прав та обов`язків є безпідставні.

24.02.2018 позивачем отримано Гранулятор ГР-150 М (а.с.10) (експрес - накладна №1779 «Нової пошти»).

У зв`язку з недоліками двигуна гранулятора, після перемовин сторін, ОСОБА_1 29.03.2108 відправила відповідачу двигун від гранулятора, що підтверджується експрес - накладною № 1722 «Нової пошти» (а.с.11).

07.04.2018 позивачем отримано від відповідача новий електричний двигун, про що не заперечувалось сторонами.

Як зазначила позивач, новий двигун був непридатний до використання, так як не можливо було його приєднати до гранулятора із-за того, що вал був більшого діаметру ніж потрібно.

Після виявлення недоліків, ОСОБА_1 через засоби електронного зв`язку (електронна пошта) (а.с.4-8) звернулась до відповідача із заявою, в якій вказує на недоліки гранулятора, і просила повідомити про наявність документів, які підтверджували якість поставленого товару та передачу цих документів їй, а також просила або розірвати договір з поверненням коштів або поставити гранулятор, який відповідає заявленим характеристикам.

В матеріалах справи відсутня відповідь на вказану заяву, і у своєму відзиві відповідач теж не надав оцінку даному факту.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду, про те, що позивач не надала докази про направлення листа відповідачу, так як цей лист був направлений електронною поштою, шо відображено на полях аркушів цивільної справи 4-8, і з приводу цього факту відповідач жодних пояснень не надав, хоча цей факт безпосередньо стосується вимого позову про стягнення пені.

Суд першої інстанції взяв до уваги наданий позивачем Акт від 15.01.2019 складений енергетиком ОСОБА_4 при двох свідках, про результати обстеження двигуна, в якому вказується про дефекти валу двигуна та відсутність шпонки.

Відповідач ні у відзиві на позовні вимоги, ні під час розгляду справи судом першої інстанції не висловив свою позицію з приводу складеного Акту, і, не оскаржуючи рішення суду в частині його мотивації, в якій згадується про даний акт, фактично погодився з тим, що інший двигун теж мав недоліки.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, про наявність недоліків товару, який придбала позивач у відповідача.

Правове значення для правильного вирішення цієї справи має питання чи існували гарантійні зобов`язання у відповідача, або ж гарантійні строки на придбаний товар не було встановлено, оскільки від вирішення цього питання залежать відповідні наслідки, зокрема, як повинен діяти відповідач при обставинах, встановлених судом, і на що має право та може розраховувати позивач вчиняючи ті чи інші дії.

Суд першої інстанції в своєму рішенні розкриває поняття гарантійного строку та посилається на норми права, які регламентують гарантійні зобов`язання ( п. 5 ч. 1 ст. 1 , ч. 1 ст. 8, ст. 9, ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Однак, апеляційний суд не може погодитись в цій частині з судом першої інстанції, так як з матеріалів справи і з оскаржуваного рішення суду не вбачається, які докази чи обставини взяв до уваги суд першої інстанції зробивши висновок про наявність гарантійних зобов`язань.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у своєму позові посилається на норми Закону України «Про захист прав споживачів», які регламентується як гарантійні зобов`язання, так і відносини, при яких гарантійні строки встановлені не було, зокрема, (ст. 8 Закону, яка стверджує про гарантійні зобов`язання, і ч. 5 ст. 7 Закону, яка встановлює правила в разі, якщо строк не встановлений), а від так, наявні дві різних правових позиції позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається лише на норми Закону, які регламентують гарантійні зобов`язання, і до відзиву надає, ксерокопію витягу Паспорту «Геркулес», в якому вказується виріб - «Гранулятор ГР - » , при цьому модель гранулятора не вказується. Копія цього паспорту, як видно з його титульної сторінки, зроблена з інтернет - сторінки , і ототожнити надану копію паспорта з виробом, який придбала позивач, не можливо.

Крім цього, позивач, ознайомившись з відзивом на позов, надала відповідь, в якій в категоричній формі стверджує, що вона не отримувала разом з гранулятором паспорт на виріб, в якому йшла б мова про гарантію якості. Цей факт теж не був належним чином спростований відповідачем.

Про неотримання позивачем відповідних документів до товару, свідчить також згаданий вище лист, направлений відповідачу, в якому позивач просить передати їй документи, які підтверджують якість товару.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, про відсутність гарантійного строку при купівлі гранулятора.

Відповідно до статті 673 ЦК України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Апеляційним судом встановлено існування недоліків придбаного позивачем гранулятора, а від так, відповідач передав позивачу товар неналежної якості. Суд також вважає, що виявлені недоліки є істотними, так як ці недоліки виявилися неодноразово (ч. 2 ст. 678 ЦК України) і виявлені недоліки роблять неможливим використання товару - гранулятора, відповідно до його цільового призначення(п. 15 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 680 ЦК України).

У частині другій статті 680 ЦК України зазначено, що якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення.

Отже, в даному випадку початок дворічного строку, протягом якого ОСОБА_1 може звертатись з відповідними вимогами починається з 07.04.2018 - в день, коли вона отримала інший двигун, який замінила відповідач, і при цьому слід керуватись ч. 4 ст.676 ЦК України (за аналогією закону), яка вказує про те, що в разі заміни товару неналежної якості, на товар, що відповідає умовам договору, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни.

Частиною другою статті 678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеною частиною другою статті 678 ЦК України, при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто, вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду (позиція Верховного Суду викладене в Постанові у справі № 215/46/16-ц від 28 лютого 2018 року). З цих підстав колегія суддів вважає неможливим застосувати норми ст. 679 ЦК України до даних спірних правовідносин, яка регламентує відповідальність продавця за недоліки товару.

В даній справі, позивач наполегливо просить зобов`язати відповідача замінити лише електричний двигун, замінити на аналогічний, з відповідним розміром валу, сертифікований у робочому стані, про що в категоричній формі вказується у позові, у відповіді на відзив та в апеляційній скарзі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість заміни елемента виробу, тобто окремо від виробу. В даному випадку, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 678 ЦК України, заміні підлягає товар в цілому, тобто гранулятор, а не окремі його складові.

Але учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст. 13 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (ст. 13 ЦПК України), і цей принцип є принципом диспозитивності, який є одним із основних засад цивільного судочинства.

Що стосується вимоги про стягнення штрафних санкцій - пені, то ці вимоги теж не підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Позивач в позовній заяві як підставу для стягнення з відповідача пені зазначає ч. 9 ст.8 Закону, відповідно до якої при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом 14 днів з дати його пред`явлення

За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та за кожен день затримки усунення недоліків понад встановлений строк (14 днів) споживачеві виплачується неустойка.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зверталась до відповідача із вищезазначеною заявою (через засоби електронного зв`язку) в якій просила у відповідача, крім надання документів, які підтверджують якість товару, розірвати договір купівлі - продажу гранулятора та повернути кошти або поставити гранулятор, який відповідає заявленим характеристикам на сайті.

ОСОБА_1 в листі фактично поставила перед відповідачем дві вимоги, а не одну за її вибором, як вимагають норми ЦК України та Закону.

Виходячи із змісту прохальної частини листа вимога про розірвання договору є першою, а отже пріоритетною для позивача, і, у випадку висування такої вимоги, пеня не нараховується.

А також, проаналізувавши зміст листа, на думку колегії суддів, позивач у своєму листі не ставила вимогу про усунення недоліків товару, які повинні бути усунуті, а просила замінити гранулятор, який відповідав би заявленим характеристикам, в зв`язку з чим відсутні правові підстави нараховувати пеню.

Окремо слід звернути увагу, що пеня нараховується з дати пред`явлення товару, а не з дня висування такої вимоги до продавця. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що товар пред`являвся відповідачу для усунення недоліків, в т.ч. дата такого пред`явлення.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги позову про зобов`язання відповідача замінити електричний двигун та про стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Як наслідок, не підлягають задоволенню в даному провадженні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки, дії відповідача щодо не заміни двигуна гранулятора є законними, так як підлягає заміні товар в цілому.

Відсутність законних підстав для стягнення пені теж унеможливлює стягнення моральної шкоди.

Твердження відповідача, про відсутність у позивача правових підстав звертатись до неї з позовом, так як вона не є продавцем та виробником товару, є безпідставними, оскільки саме відповідач пропонував продаж гранулятора через інтернет сайт, і отримавши кошти за товар, передав його, через МОМ, позивачу, і в розумінні статей 655 та 656 ЦК України між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі - продажу, в якому відповідач є продавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 673 ЦК України, якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені і до продавця товару.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність гарантійних зобов`язань у відповідача перед позивачем, неправильним є висновок суду першої інстанції про наявність таких зобов`язань, а отже, з мотивувальної частини рішення підлягає виключенню норми, які регламентують гарантійні зобов`язання, а саме, норми п. 5 ч. 1 ст. 1 , ч. 1 ст. 8, ст. 9, ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Підсумовуючи все вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а від так неправильно застосував норми матеріального права, що є підставо для зміни судового рішення, шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на норми закону згадані вище.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на п. 5 ч. 1 ст. 1 , ч. 1 ст. 8, ст. 9, ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу відмови у задоволенні позову.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Т.М. Шемета

М.М. Якименко