Справа №442/1523/19
Провадження №2/442/724/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старокропивницької сільської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, поділу земельної ділянки згідно з висновком судового експерта, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом в якому просить: визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 1711 м.кв. розташованою за адресою по АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_2 згідно з їхніми частками у праві власності на житловий будинок, а саме: - йому, співвласнику 53/100 ідеальних частин житлового будинку, виділити: земельну ділянку S 1 площею 906,8 кв.м., позначену на плані на додатку № 1 за ходом годинникової стрілки (поч. т. 17) літ. 17, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 18, 17. Відстані між точками відповідно становлять: 4,51 м.п.; 5,15 м.п.; 6,19 м.п.; 51,25 м.п.; 19,00 м.п.; 1,49 м.п. ; 31,59 м.п. ; 3,85 м.п.; 4,19 м.п. ; 2,51 м.п. ; 4,00 м.п. ; 0,30 м.п.; 1,56 м.п. ; 2,94 м.п. ; НОМЕР_1 м.п. Ділянка позначена фоном ANSI 31 (косими лініями) зеленого кольору на плані на додатку № 1; - відповідачу другому співвласнику 47/100 і.ч. житлового будинку, ОСОБА_2 , виділити земельну ділянку S 2 площею 804,2 кв.м., позначену на плані на додатку № 1 за ходом годинникової стрілки (поч. т. 1 7) літ. 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, НОМЕР_2 . Відстані між точками відповідно становлять: 2,44м.п.; 2,94м.п.,; 1,56м.п.; 0,30м.п.; 4,00 м.п.; 2,51 м.п.; 4,19м.п.; 3,85м.п.; 31,59м.п.; 18,33м.п.; 14,81м.п.; 4,69м.п.; 2,94м.п.; 2,76м.п.; 3,12м.п.; 11,26м.п.; 12,59м.п.; 9,59м.п.; 2,57м.п.; НОМЕР_3 м.п. Ділянка позначена фоном GRASS синього кольору на плані на додатку № 1; визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки в розмірі, що відповідає його частці у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме 53/100 від загального розміру земельної ділянки, що знаходиться у їхньому спільному із ОСОБА_2 користуванні; зобов`язати Старокропивницьку сільську раду здійснити приватизацію на його користь земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 в розмірі, що відповідає його частці у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме 53/100 від загального розміру земельної ділянки, що знаходиться у їхньому спільному із ОСОБА_2 користуванні; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору дарування від 20 березня 2009 року він набув у власність від ОСОБА_3 53/100 ідеальних частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

09 червня 2009 року ОСОБА_2 отримала в дар 47/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Для обслуговування вказаного будинку закріплена земельна ділянка в площею 1711 кв.м. Він мав намір в добровільному порядку поділити земельну ділянку з ОСОБА_2 , однак, ОСОБА_2 самовільно загородила собі частину земельної ділянки на свій розсуд і у такий спосіб, що є незручним для користування його частиною земельної ділянки та його частиною житлового будинку АДРЕСА_1 . З цього питання у них виникають часті суперечки, що є причиною порушення добросусідських відносин. З метою приватизації частини земельної ділянки еквівалентної до частки будинку, він звертався до Старокропивницької сільської ради, на що отримав рішення 29 сесії шостого скликання від 27 вересня 2015 року № 287 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку)». Вказаним рішенням такий дозвіл було надано на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,1711 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та зобов`язано погодити технічну документацію на черговій сесії сільської ради, однак ОСОБА_2 категорично відмовилася підписувати Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, у зв`язку з чим процес приватизації та поділу земельної ділянки повністю зупинився у 2015 році. З того часу Старокропивницька сільська рада жодних рішень з цього питання не приймала, а ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що змушує його звернутися з позовом до суду.

05.03.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 22.03.2019 року

25.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_4 та захисник Волощук Б.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві.

Сільський голова Старокропивницької сільської ради Гандзій І.М., в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, покликаючись на його безпідставність та необґрунтованість з підстав, викладених у письмовому поясненні.

Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 належить 53/100 ідеальних частин, а ОСОБА_2 47/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Також судом встановлено, що між сторонами дійсно виник конфлікт щодо земельної ділянки площею 1711 кв.м., яка закріплена за цим будинком та призначена для обслуговування вказаного будинку, тобто вказана земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням 18 сесії сьомого скликання Старокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 197 «Про надання дозволу гр.. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку», за результатами розгляду спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останнім надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель площею 0,1711 га, яка розташована у АДРЕСА_1 та 40а.

З огляду на викладене вбачається, що Старокропивницька сільська рада прийнявши вказане рішення, не вчиняє жодних перешкод як позивачу так і відповідачу, щодо спільної приватизації спірної земельної ділянки, а тому позовні вимоги щодо визнати за позивачем права на приватизацію земельної ділянки в розмірі, що відповідає його частці у домоволодінні по АДРЕСА_1 та зобов`язанні Старокропивницької сільської ради здійснити приватизацію на його користь земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 в розмірі, що відповідає його частці у домоволодінні по АДРЕСА_1 , є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки виключно до компетенції та повноважень органів місцевого самоврядування (ст..140-145 Конституції України, ст.. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 118 Земельного кодексу України) визначено процедуру щодо приватизації земельних ділянок громадянам. Жодна із перелічених норм Законів не передбачає право суду вирішувати питання про передачу у власність земельної ділянки із земель комунальної власності села.

Щодо позовної вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до наданого позивачем Висновку №458/18 земельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки АДРЕСА_1 , то такі позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки такий висновок експертом зроблено на підставі розбитого креслення, а не на підставі кадастрового плану земельної ділянки, з чим погодився експерт ОСОБА_6 в судовому засіданні. На даний час земельна ділянка не є сформованою (відомості про земельну ділянку відсутні у кадастровій карті), тобто відсутні належні докази факту перебування у спільному користуванні ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) саме цієї земельної ділянки.

Водночас, матеріалами справи встановлено та визнано усіма учасниками процесу, що на даний час є чинним рішення ХХ сесії Старокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, яким вже вирішено спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 щодо порядку користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що доводи позивача ґрунтуються лише на голослівних припущеннях, та суду не наведено доказів того, що відповідачами порушуються (не визнаються) його права. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

В матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старокропивницької сільської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, поділу земельної ділянки згідно з висновком судового експерта, визнання права на приватизацію земельної ділянки та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2019 року.

Суддя О.В. Крамар