Номер провадження: 22-ц/813/3762/19
Номер справи місцевого суду: 505/1597/18
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся суд з позовом, та просив винести рішення суду, яким стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 20 000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день постановлення судового рішення, та станом на день фактичного платежу і судові витрати.

20.12.2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження нежитлової будівлі в м. Подільськ ( АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 31959418), що належить ОСОБА_1

В обґрунтування вимог зазначив, що 25 травня 2018 року до подачі позову він звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт та оголосити заборону відчуження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме нежитлову будівлю по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 10114887 та нежитлову будівлю по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 31959418.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2018 року вказану заяву задоволено частково та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 10114887.

На даний час у позивача є обґрунтовані побоювання, що з часу виникнення між ним та відповідачем спірних стосунків, майно у вигляді нежитлових будівель, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, може бути реалізовано відповідачем, що унеможливить в подальшому відновлення його прав, а відповідно до висновку №05/2018 Експертного дослідження за заявою ОСОБА_1 по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень по АДРЕСА_3 станом на 2007-2008 р. та 2018 роки, ринкова вартість нежитлових приміщень (офісу) літ. «А» №2,3,4,5, загальною площею 64,2 кв.м., розташованих за АДРЕСА_3 , станом на липень 2018 року складає 14 445,00 США, слідує, що ринкова вартість приміщення нежитлової будівлі в АДРЕСА_3 , на яку ухвалою суду накладено арешт - значно менша, за ціну позову, а тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_4 про стягнення авансу в сумі 20 000 доларів США, шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 25.12.1999 року, мешканця АДРЕСА_1 , а саме нежитлової будівлі по проспекту АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 31959418.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувсяь до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року та прийняти нову якою відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи 2 )недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до висновку №05/2018 Експертного дослідження за заявою ОСОБА_1 по визначення ринкової вартості нежитлових приміщень по проспекту АДРЕСА_3 станом на 2007-2008 р. та 2018 роки, ринкова вартість нежитлових приміщень (офісу) літ. «А» №2,3,4,5, загальною площею 64,2 кв.м., розташовані за АДРЕСА_3 , станом на липень 2018 року складає 14 445,00 США, тобто ринкова вартість приміщення нежитлової будівлі в АДРЕСА_3 , на яку ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2018 року накладено арешт - значно менша за ціну позову, яка позивачем визначена в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Але колегія суддів вважає, що при розгляді заяви забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що ринкова вартість приміщення нежитлової будівлі в АДРЕСА_3, на яку ухвалою суду накладено арешт - значно менша, за ціну позову, а тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так як 14445 доларів США це вартість лише меншої частини нежитлових приміщень, а саме літ. «А» №2,3,4,5, загальною площею 64,2 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_3 . При чому суд не встановив та навіть не намагався встановити загальну площу та вартість усіх приміщень, які належать ОСОБА_1 розташовані за адресою АДРЕСА_3 та мають реєстраційний номер майна 10114887.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Важливо, аби особа, клопотавши про застосування певних заходів забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Слід також зазначити, що у даному випадку колегією суддів не встановлено будь яких ризиків, не виконання майбутнього рішення суду, по даній справі з урахуванням вже вжитих заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На підставі фактичних обставин справи судом встановлено, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 29.05.2018 р. по даній справі повною мірою забезпечують виконання рішення суду на наслідком розгляду позовних вимог ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції враховував, що накладення арешту на нежитлові будівлі по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 31959418 порушують право власності ОСОБА_1 на це майно, так як реалізація правомочностей власника щодо цього майна ніяким чином не ускладнять та/або зроблять неможливим виконання рішення по даній справі.

Крім того, в супереч вимогам частини 6 ст. 154 ЦПК України суд не вирішив питання зустрічного зобов`язання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом викладені обставини з`ясовано неповно, висновок суду не відповідає встановленим обставинам, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставами для часткового скасування ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року- скасувати. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13.06.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький