Справа № 515/1813/18
Провадження № 2/515/228/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Давиденка К.В.

відповідачки ОСОБА_2

третьої особи представника Татарбунарського районного

відділу ДРАЦС Головного територіального

управління юстиції в Одеській області Шульги Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Татарбунарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2018 року представник позивача адвокат Давиденко К.В., звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на наступні обставини.

З початку 2017 року позивач проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період сумісного проживання у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.11.2018 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №264. Після звернення до Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, щодо подання заяви про визнання батьківства, позивача було поінформовано, що згідно ст. 126 Сімейного кодексу України, передбачено визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Але заяву відділ ДРАЦС не може прийняти, через те, що мати дитини ОСОБА_2 не має документів на посвідчення особи. В зв`язку з вказаними обставинами, Татарбунарський відділ ДРАЦС не має можливості внести зміни до актового запису про народження дитини без судового рішення. Тому, позивач, посилаючись на ряд письмових доказів, вважає, що є підстави для визнання батьківства в судовому порядку.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження (а.с.24 ).

31 січня 2019 року ухвалою суду від Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області витребувано копію актового запису про народження №264 від 07.11.2018 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34).

20 березня 2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду розгляд справи відкладено, для надання відповідачці ОСОБА_2 часу щодо подачі відзиву на уточнену позовну заяву (а.с.43).

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.05.2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду на 20 червня 2019 року (а.с.48).

Представник позивача - адвокат Давиденко К.В., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (а с. 39-а ).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень, визнала в повному обсязі (а.с.49).

Представник Татарбунарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області Шульга Т.Л. в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.46 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши позовну заяву та оцінивши надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачкою, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_4, виданий органом - 5146 від 26.02.2018 року (а.с.3-4).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.11.2018 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7), та копії актового запису про народження №264 від 07.11.2018 року на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39), слідує, що прізвище дитини зазначено за прізвищем матері - « ОСОБА_3 »; в графі по батькові дитини вказано за ім`ям позивача - « ОСОБА_3 »; відомості про батька внесено за вказівкою заявниці.

Судом встановлено, що відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №5 від 07.11.2018 року (а.с.8).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 03.08.1999 року (а.с.10) слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженкою с. Струмок Татарбунарського району Одеської області.

Листом-відмовою за №15/78, виданим Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 07.11.2018 року (а.с.14) позивача ОСОБА_1 поінформовано про неможливість запису його батьком дитини у свідоцтві про народження, в зв`язку, з тим, що мати дитини - ОСОБА_2 не має документів на посвідчення особи.

Випискою про новонародженого №2640 (а.с.9) та копією медичної довідки від 05.11.2018 року(а.с.13), підтверджується, що у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який взятий на облік Білоліської ПА 24.09.2018 року.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК).

За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності такої заяви батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК). Підставою для визнання батьківства, згідно з ч.2 ст.128 СК України, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів, реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження, скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї. Суд приймає до уваги те, що встановлення батьківства породжує низку юридичних наслідків, серед яких виникнення взаємних прав та обов`язків дитини і батьків.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Преамбула та статті 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, з урахуванням того, що при народженні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстрацію народження проведено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України за заявою ( родичів, інших осіб), а саме - ОСОБА_1, який звернувся із заявою про державну реєстрацію народження дитини, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують особу - матері, з якою він не перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується листом третьої особи по справі - Татарбунарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.14), при відсутності можливості подання спільної заяви сторін до органу ДРАЦС щодо походження дитини через відсутність документу, що посвідчує особу матері, беручи до уваги визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 (а.с.49), а також те, що матеріалами справи підтверджується походження дитини саме від позивача ОСОБА_1 , зокрема, ідентичні відомості по-батькові сина з іменем позивача (а.с.7), при необхідності забезпечення права дитини на сім`ю для повного і гармонійного розвитку її особи, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає, що є підстави для визнання батьківства відносно вказаної дитини за позивачем із внесенням відповідних змін до актового запису №264 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділи:" відомості про дитину" та "відомості про батька".

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.125, 126, 128, 135 Сімейного кодексу України, ст. 7 Конвенції про права дитини, ст.ст. 13, 77-80, 81, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Татарбунарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області.

Внести зміни до актового запису про народження №264 від 07 листопада 2018 року відносно ОСОБА_3 , складеного Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначивши в розділах:

відомості про дитину: замість прізвища « ОСОБА_3 », вказати - «ОСОБА_3»;

відомості про батька: замість « ОСОБА_1 », вказати - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, місце проживання - АДРЕСА_1 ».

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Семенюк