ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Харків

Справа №642/1754/19

Провадження № 22-ц/818/2817/16

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються : державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлія Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлії Володимирівни

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2019 року, постановлену суддею Шрамко Л.Л., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 до суду звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлії Володимирівни

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження ВП № 56184410 за виконавчим листом № 642/3968/17 від 11.04.2018 про стягнення з ДП «Технологічне бюро електроапаратури» на його користь 333 510, 58 грн. 05.11.2018 виконавчі провадження №56184410, №57488867 об`єднані у зведене виконавче провадження №57598109. На теперішній час рішення суду не виконано у зв`язку з відсутністю у боржника коштів для погашення заборгованості, тому наявні передбачені ч.5 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження підстави для звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику належать нежитлові приміщення загальною площею 328,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 , та нежитлові приміщення підвалу № 2, 2а, 3, 23, 24, 30, 1-го поверху № 2, 2а, 26, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а, 35, 36, 43, 44, 111, 48, 49 загальною площею 526,4 кв. м. в літ. «А-5», за адресою : АДРЕСА_2. Постановою від 18.04.2018 р. державного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 333 510,88 грн. Заявник зазначає, що в порушення вимоги.4 ст. 13, ч. 1 ст. 18, ч. 5 ст. 48, ч. 2 ст. 57 Закону до теперішнього часу огляд та опис арештованого майна не проведений, вартість арештованого майна боржника виконавцем не визначена, реалізація арештованого майна не проведена, чим порушені його права стягувача у даному виконавчому провадженні.

У зв`язку із чим просить зобов`язати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Грар Юлію Володимирівну за зведеним виконавчим провадженням ВП № 57598109 невідкладно здійснити огляд та опис арештованого майна боржника - Державного підприємства «Технологічне бюро електроапаратури», визначити вартість арештованого майна та провести його реалізацію.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково та необґрунтовано посилався на положення Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та інформацію з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо наявності боржника у переліку об`єктів державного власності, що підлягають приватизації у 2018-2019 роках, у тому числі тих, що можуть бути приватизовані після внесення змін до актів законодавства як на заборону державному виконавцю встановлювати місцезнаходження, проводити огляд та опис майна боржника. Нормами вказаного закону не забороняють державному виконавцю вчинять дії щодо встановлення місцезнаходження наявного у боржника майна, грошових коштів, цінностей, тощо, проводити їх огляд, опис для подальшого прийняття рішення щодо можливості реалізації цього майна. Судом також не були дослідженні докази щодо наявності майна у боржника.

Державний виконавць Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Ю.В. надала до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін. Відзив мотивований тим, що законні підстави для зобов`язання державного виконавця у здійсненні огляду, опису та реалізації майна боржника відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківський області Грар Ю.В. перебуває зведене виконавче провадження ВП №57598109 з примусового виконання рішень та наказу судів про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Технологічне бюро електроапаратури» (61017, м.Харків, вул. Велика Панасівська, 106, ), а саме:

-ВП№56184410 - виконавчого листа №642/3968/17, виданого 11.04.2018 року Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати гонорару у розмірі 25 000,00 грн., доплати до гонорару у розмірі 280 000,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 20 952,79грн., 3% річних у розмірі 4 256,00грн., та витрат на оплату судового збору у розмірі 3 302,09грн., а всього 333 510,88 грн.;

- ВП№58037339 - наказу № 922/1587/18, виданого 22.10.2018 року Господарським судом Харківської області, про стягнення на користь Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості"-88 578,22 грн. основного боргу за період з 01.08.2016 по 03.10.2017; 3 820,48 грн. пені, 3 115,00 грн. процентів річних, 13 949,32 грн. інфляційних втрат та 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 111 225,02 грн.;

-ВП№58677579 - виконавчого листа №642/5650/18, виданого 20.03.2019 року Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості з оплати послуг у розмірі 31 200,00грн., інфляційних нарахувань у розмірі 5 554,78 грн., процентів у розмірі 1 659,00грн.

У рамках зведеного виконавчого провадження за АСВП №57598109 перебували на виконанні та були відповідно до п.9 ч. 1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконані виконавчі провадження про стягнення грошових коштів з Державного підприємства "Технологічне бюро електроапаратури", про що 12.03.2019 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а саме:

-ВП№57488867 з примусового виконання виконавчого листа №462/5504/17, виданого 12.10.2018 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі у сумі 25 035,00 грн., середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у сумі 3 891,66 грн.;

-ВП№57633771 з примусового виконання виконавчого листа №462/5504/17, виданого 12.10.2018 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення у дохід держави 704,80грн. судового збору.

16.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№56184410 щодо виконання виконавчого листа №642/3968/17, виданого 11.04.2018 року Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати гонорару у розмірі 2 5000,00 грн., доплати до гонорару у розмірі 280 000,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 20 952,79грн., 3% річних у розмірі 4 256,00грн., та витрат на оплату судового збору у розмірі 3 302,09грн., а всього на суму 333 510,88 грн.

18.04.2018 державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на все належне боржнику рухоме та нерухоме майно у вказаному виконавчому провадженні, а 19.04.2018 винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти боржника на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрексімбанк» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Державним виконавцем на запит 09.04.2019 отримана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої на праві господарського відання ДП «Технологічне бюро електроапаратури» належать нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 , та в державній власності перебуває нежитлова будівля по АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, а тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 451 ЦПК України разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Представник ОСОБА_1 звертає увагу на те, що окрім нерухомого майна та засобів виробництва боржнику належить і інше майно, на яке можна звернути стягнення, однак державний виконавець не вчиняє відповідних дій для опису, оцінки та реалізації арештованого майна. Такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, державним виконавцем неодноразово, а саме 05.06.2018року, 19.07.2018року, 21.01.2019року, 24.01.2019року, 13.03.2019року, направлялись виклики на адресу ДП «Технологічне бюро електроапаратури», але на прийом до державного виконавця представник не з`являвся.

09.07.2018 державним виконавцем направлена на адресу боржника вимога про надання балансової відомості щодо наявності рухомого та нерухомого майна.

05.06.2018, 05.02.2019 та 13.03.2019 державним виконавцем складено акти про те, що виходом за місцезнаходженням боржника за адресою: АДРЕСА_1 , не виявилось можливим зайти до приміщення та перевірити майновий стан боржника, двері ніхто не відчинив.

Шляхом арешту коштів боржника та списання коштів з рахунків боржника рішення судів виконано частково.

Так, по ВП№56184410 в рамках ЗВП за АСВП №57598109, де стягувачем є ОСОБА_1 , стягувачу було перераховано 71 151,15грн., по ВП№58677579, відкритому 20.03.2019р., де стягувачем є також ОСОБА_1 , було перераховано 680,30грн.

Державним виконавцем направлялось до Ленінського районного суду м.Харкова подання про примусове проникнення до житла боржника № 11328 від 15.02.2019, в задоволенні якого судом було відмовлено.

Вирішуючи скаргу суд першої інстанціїї вірно виходив з того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції та доводами державного виконавця про те, що в першу чергу за зведеним виконавчим провадженням задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами, та здійснювались інші платежі до бюджету, відповідають положенням ч. 1 ст.46 Закону України «Про виконавче провадження».

Судова колегія не приймає доводи апелянта про те, що суд помилково та необґрунтовано посилався на положення Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та інформацію з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо наявності боржника у переліку об`єктів державного власності, що підлягають приватизації у 2018-2019 роках, у тому числі тих, що можуть бути приватизовані після внесення змін до актів законодавства.

Державне підприємство «Технологічне бюро електроапаратури» підпадає під дію Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», спрямованого на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Згідно до ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на - загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Конституційного Суду України по справі №1-11/2003 від 10 червня 2003року Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» визнано таким, що відповідає Конституції України, є конституційним.

Оскільки на цей час відсутні підстави вважати, що на підприємстві наявне майно, на яке не поширюється дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», що підлягає огляду, опису, оцінці та реалізації, то відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця вирішити питання про вчинення таких дій.

ОСОБА_1 звертає увагу на звіти про рух грошових коштів на рахунках підприємства. Однак такі звіти відображають відомості за 2017 рік та не підтверджують наявність майна, на яке може бути звернуто стягнення станом на час вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова