Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 617/726/15-ц

провадження № 61-43564св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство»,

відповідачі: Вовчанська районна державна адміністрація Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційна служба Вовчанського районного управління юстиції Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Хорошевського О. М., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» (далі - ДП «Вовчанське лісове господарство») звернувся до суду з позовом до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що у ході перевірки правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на землях ДП «Вовчанське лісове господарство» на території Вовчанського району, прокуратурою області встановлено, що розпорядженням голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 липня 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу рекреаційного призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва.

Розпорядженням голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» передано, зокрема ОСОБА_1 у власність земельну ділянку загальною площею 0,0875 га

На виконання цього розпорядження державним реєстратором Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки, а саме: внесено записи про право власності від 14 серпня 2013 року за ОСОБА_1

Вказував, що оспорюване розпорядження суперечить вимогам закону, а всі подальші рішення районної державної адміністрації щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність громадян є незаконними, оскільки з державної власності протиправно вибули земельні ділянки лісового фонду.

На підставі викладеного заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Вовчанське лісове господарство» з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0875 га, вартістю 179 917 грн, для індивідуального дачного будівництва;

- визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку від 14 серпня 2013 року № 4973784; зобов`язати ОСОБА_1 передати, а ДП «Вовчанське лісове господарство» прийняти земельну ділянку, площею 0,0875 га, про що скласти акт прийому-передачі;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 і передати ДП «Вовчанське лісове господарство» земельну ділянку, площею 0,0875 га, про що скласти акт прийому-передачі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 21 липня 2016 року позов заступника прокурора Харківської області задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21 листопада 2012 року № 660 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва» в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 174 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області» в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,0875 га, вартістю 179 917 грн, для індивідуального дачного будівництва.

Визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку від 14 серпня 2013 року № 4973784.

Зобов`язано ОСОБА_1 передати, а ДП «Вовчанське лісове господарство» прийняти земельну ділянку, площею 0,0875 га, про що скласти акт прийому-передачі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що земельна ділянка ОСОБА_1 була відведена у приватну власність із земель лісового фонду, що суперечило на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень Вовчанської районної державної адміністрації пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (далі - ЛК України) та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та винесено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що прокурор не надав доказів того, що спірні земельні ділянки належать до земель лісового фонду, зокрема, відсутні належним чином оформлені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірних земельних ділянок до лісового фонду, а також будь-які документи щодо відведення та закріплення спірних земельних ділянок за будь-якими лісовпорядними організаціями.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018року до Верховного Суду, заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків про недоведеність того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Право постійного користування ДП «Вовчанське лісове господарство» спірною земельною ділянкою підтверджується планово-картографічними матеріалами, а саме: копією планшету лісовпорядкування № 7 Старосалтівського лісництва (квартал НОМЕР_1) за 2010 рік, планами лісонасаджень, копією з таксаційного опису та відповідними викопіюваннями матеріалів лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування ДП «Вовчанське лісове господарство» з планшетами, що виготовлені на основі геодезичних матеріалів землевпорядкування, відповідно до вимог статті 48 ЛК України затверджені Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Вказане затвердження не скасоване та є чинним.

Згідно з інформаціями ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 19 березня 2015 року та ДП «Вовчанське лісове господарство» від 05 листопада 2015 року, відповідно до матеріалів лісовпорядкування ДП «Вовчанське лісове господарство» 2010 року спірна земельна ділянка на момент виникнення спірних правовідносин перебувала у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство».

Разом з тим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року в справі № 635/5773/16-ц, на яке посилався апеляційний суд як на підставу відмови у задоволенні позову, не встановлено, що спірна земельна ділянка виключена з кварталу №НОМЕР_1 Старосалтівського лісництва.

Крім того, листом від 08 лютого 2018 року ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» повідомило прокуратуру Харківської області, що земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_1 , знаходиться у межах земель лісогосподарського призначення ДП «Вовчанське лісове господарство».

Кабінетом Міністрів України погодження на вилучення спірної земельної ділянки лісового фонду не надавалися, що у свою чергу свідчить про перевищення Вовчанською районною державною адміністрацією Харківської області наданих законодавством повноважень щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення.

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що відсутність висновку експерта є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки заявлені в позові вимоги підтверджені зібраними у справі доказами, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та правильно вирішено спір по суті.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 листопада 2018 справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року зупинено касаційне провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 617/1315/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі № 617/726/15-ц та призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що розпорядженням Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу рекреаційного призначення у власність громадянам в кількості 88 чоловік для індивідуального дачного будівництва, які розташовані за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

Розпорядженням Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2013 року № 174 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 7,8570 га із земель запасу рекреаційного призначення для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва, які розташовані за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

На виконання вказаного розпорядження державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки, а саме: в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності від 14 серпня 2013 року № 4973784 за ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне питання: «Чи є порушення меж (або накладання) земельної ділянки площею 0,0875 га та земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «Вовчанське лісове господарство» на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки?»

27 листопада 2017 року вказана цивільна справа була повернута до Апеляційного суду Харківської області з повідомленням про неможливість надання висновку у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи до інституту та у зв`язку з ненадходженням оплати на рахунок інституту за проведення експертизи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Під час вирішення справи № 617/1315/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що для визначення юрисдикції суду щодо розгляду спору про оскарження рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність і рішення про затвердження такого проекту, важливим є не лише участь у відповідних правовідносинах суб`єкта владних повноважень, а й встановлення факту реалізації його рішень і державної реєстрації за набувачем земельної ділянки права власності на неї. Якщо на момент звернення до суду з позовом така реєстрація не була проведена та відсутня державна реєстрація речового права на цю земельну ділянку чи її частину за іншою особою, спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Оскільки у цій справі на момент звернення до суду з цим позовом ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, то відсутні правові підстави вважати, що указаний спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України).

Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Відповідно до статті 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № 635/5773/16-ц, яке набрало законної сили, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № НОМЕР_1 Старосалтівського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство», розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Харківська державна лісовпорядна експедиція» у 2001 та 2010 роках, визнано частково недійсними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що прокурор не надав доказів того, що спірні земельні ділянки належать до земель лісового фонду, зокрема, відсутні належним чином оформлені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірних земельних ділянок до лісового фонду.

Разом з тим, на підтвердження заявлених вимог до суду подано докази, зокрема, лист ДП «Харківська Державна лісовпорядна експедиція» від 19 березня 2015 року № 128, схему меж Старосалтівського лісництва кварталу № НОМЕР_2, викопіювання з планшету лісовпорядкування (Старосалтівського лісництва кварталу № НОМЕР_1), тощо.

Проте, апеляційний суд вказані докази залишив поза увагою, не дослідив їх у сукупності з іншими доказами, не спростував належним чином доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка має статус земельної ділянки лісогосподарського призначення.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, послався на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року в справі № 635/5773/16-ц, проте не дослідив, чи цим судовим рішенням встановлено факт виключення саме спірної земельної ділянки з кварталу № НОМЕР_1 Старосалтівського лісництва, не перевірив матеріалів лісовпорядкування щодо правового статусу цієї земельної ділянки.

Разом з тим, встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса.

У вересні 2017 року до апеляційного суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи та направлено квитанцію для сплати за експертизу в двох екземплярах (в оригіналі).

У листопаді 2017 року до апеляційного суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертизи, оскільки до експертної установи не надійшли додаткові матеріали, які необхідні для проведення експертизи, та докази сплати вартості експертизи.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази надіслання учасникам судового процесу вказаного вище клопотання про надання додаткових матеріалів та квитанції для сплати за експертизу.

Отже, апеляційний суд, поновлюючи провадження у справі, не перевірив, чи мали можливість учасники судового процесу надати витребувані експертом документи.

Таким чином, апеляційний суд не перевірив докази, які вказують на належність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, залишив поза увагою, що висновок експерта є лише одним із доказів та має оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами, не дав оцінки у повному об`ємі рішенню суду, яким визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № НОМЕР_2 Старосалтівського лісництва ДП «Вовчанське лісове господарство», на предмет того, чи стосувалося це судове рішення земельної ділянки, яка є предметом спору та була передана ОСОБА_1

Крім того, суд апеляційної інстанції не сприяв встановленню усіх фактичних обставин справи, зокрема не звернув уваги, що ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» входить в структуру Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання (ВО «Укрдержліспроект»), метою діяльності якого є проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України. Комплекс лісовпорядних робіт здійснюється для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою та в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища.

Таким чином, вказані органи є компетентними у вирішенні питань лісовпорядкування на всій території лісів та безпідставно не взяв до уваги пояснення прокуратури та ДП «Вовчанське лісове господарство» щодо належності та допустимості доказів, наданих ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція».

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 5 частини першої статті 31 ЛК України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.

Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. А згідно з останньою Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою ? восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 ЗК України.

Проте суд апеляційної інстанції не встановив власника спірної земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин, до компетенції якого входило право розпорядження цією земельною ділянкою, відповідно не встановив належним чином, чи є законною передача у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0875 га, розташованої за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Апеляційний суд не спростував доводи позивача, що земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення, був відсутній вияв волі повноважної особи на її відчуження.

Також апеляційний суд залишив поза увагою викладені ДП «Вовчанське лісове господарство» у запереченнях на апеляційну скаргу доводи про те, що дозвіл на розробку проектів землеустрою та їх затвердження для всіх 88 громадян, зокрема і ОСОБА_1 , було надано рішеннями Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 21 листопада 2012 року № 660 та від 19 липня 2013 року № 174, які були скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року справі № К/800/9740/15.

Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив доводи ДП «Вовчанське лісове господарство» про те, що викладена у ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» інформація спростовується встановленими у справі № К/800/9740/15 обставинами.

Таким чином, апеляційний суд не сприяв всебічному та повному дослідженню доказів, не встановив повно та всебічно обставини справи, тому дійшов передчасного висновку по суті заявлених вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані недоліки і перевірити доводи позивача та відповідачів, оскільки вони потребують встановлення обставин, які не були встановлені судом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська