Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/39/19
Провадження № 2/480/399/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вонарівського М.М.,

за участю секретаря Трифонової І.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

11.01.2019року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про що записано в свідоцтві про його народження. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн.на утримання дитини починаючи з 23.02.2018 року посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею, перебуває на повному її утриманні, а відповідач матеріально його не забезпечує.

15.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідачем зазначено, що вимоги позивача є безпідставними в частині стягнення аліментів за минулий час, необґрунтованими в частині розміру аліментів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Дорошенко А.В.у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та заперечував проти розміру аліментів, посилаючись на стан здоров`я та важке матеріальне становище, зазначивши, що позивач має можливість сплачувати лише 1500грн.на дитину.

Застухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , НОМЕР_1 у свідоцтві про народження вказаний відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Дитина проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.(а.с.9)

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України» прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 июня складає 2027 грн. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями статті 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 ст. 184 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, як встановлено частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України.

Присудження аліментів на утримання дітей не вимагає як обов`язкової підстави встановлення факту уникнення одного чи обох батьків від обов`язку щодо забезпечення дитини, головними критеріями - є необхідність отримання кожною дитиною достатнього рівня життя, який забезпечуватиме її гармонійний розвиток.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Враховуючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, можна зробити висновок, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів з лютого 2018 року, підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий період не вбачається. В цьому контексті судом встановлено, що позивач не змогла одержати аліменти, починаючи з 28.02.2018року не у зв`язку із ухиленням відповідача від їх сплати, а у зв`язку з тим, що після звернення до суду з позовом про стягнення аліментів із позовною заявою від 28.02.2018 ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.04.2018 року таку позовну заяву було повернуто позивачу,оскільки позивачем не усунуто недоліків позовної заяви у строк встановлений судом,відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Крім того відповідно до копій квитанцій про переказ коштів від 04.12.2017 року, 26.12.2017 року, 30.01.2018,28.03.2018року позивачка ОСОБА_1 отримувала кошти від відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову,зазначив,що сума, яка б залишалась після стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів, є недостатньою для забезпечення його побутових потреб.

Представлені ним докази свідчать про важке матеріальне становище та відсутність можливості сплати ним на утримання дитини аліментів у розмірі 2500грн. на дитину без наявності дисбалансу інтересів.

Відтак суд вважає доцільним присудити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі розміром 1500грн. щомісячно на матеріальне утримання дитини, з метою забезпечення його необхідними майновими благами, які б відповідали вікові та потребам дитини, оскільки судовим розглядом встановлено і що не заперечується відповідачем, дитина проживає з позивачкою, яка його матеріально утримує і забезпечує необхідний розвиток.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст.141, ст. ст. 258, 259, ст.ст. 264 265, п. 1 ч. 1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ;паспорт серія НОМЕР_2 ;РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_2 ;РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією починаючи з 11.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ;паспорт серія НОМЕР_2 ;РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн.40коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період на дитину - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. М. Войнарівський

26.06.2019