Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1971/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/1971/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Обласної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування Оліївської територіальної громади, служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський Андрій В`ячеславович, про розірвання договору, стягнення коштів та виселення

за апеляційними скаргами Обласної ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_5

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року, яке ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м. Житомирі,

та за апеляційною скаргою Обласної ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ,

на додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року, яке ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (а.с.4-6 т.1). Ураховуючи позовну заяву від 29 жовтня 2015 року з вимогами до Обласної ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , просив: розірвати попередній договір від 26 листопада 2009 року про зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, укладений між ним та Обласною ОСОБА_6 , який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В.; зняти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходяться по АДРЕСА_2 та області, накладену приватним нотаріусом; стягнути з ОСОБА_7 штраф у сумі 2 510 820 грн. та пеню - 3 628 937,35 грн.; усунути перешкоди у користуванні вищезазначеним житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_7 та її доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , 1995 року народження, із зазначеного будинку (а.с.35-38 т.1).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є власником земельної ділянки загальною площею 0,1200 га та розміщеного на ній житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 . Між ним та ОСОБА_7 26 листопада 2009 року укладений попередній договір про зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. За умовами попереднього договору він згоден продати, а ОСОБА_7 купити нерухоме майно за ціною, що є грошовим еквівалентом 180 000 дол. США в гривнях за курсом, встановленим НБУ на дату здійснення розрахунку. У договорі визначено розміри гарантійної суми та строки її сплати. Покупець зобов`язалася сплатити гарантійну суму в повному обсязі до підписання основного договору, яке здійснюватиметься з 01 по 15 січня 2021 року в приміщеннях нотаріальних контор окремих приватних нотаріусів. Після підписання попереднього договору ОСОБА_7 разом із своїми доньками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вселилися до будинку. ОСОБА_7 належним чином умови попереднього договору не виконує, оскільки порушує умови щодо сплати платежів. Так, він отримав у гривнях суму, що еквівалентна 5 000 дол. США. Інших платежів ОСОБА_7 не здійснює. Окрім того, умовами попереднього договору передбачені штраф у розмірі 100% від несплаченої суми та пеня - 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочки. Він звертався до Обласної ОСОБА_6 із письмовою вимогою про виселення, але вона продовжує без законних підстав проживати разом із доньками у спірному будинку. Такі дії перешкоджають йому володіти, користуватися і розпоряджатися власним майном.

Також у серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Обласної ОСОБА_10 В про розірвання попереднього договору від 26 листопада 2009 року про зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки; виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки АДРЕСА_2 , шляхом внесення до Реєстру відповідного запису; стягнути з ОСОБА_7 штраф у сумі 2 510 820 грн. та пеню - 3 628 937,35 грн. (справа №278/2801/15-ц). Вимоги обґрунтовані аналогічно.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року справа №278/2801/15-ц об`єднана в одне провадження із даною справою №278/1971/15-ц (а.с.47-48 т.1).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року позов задоволений частково. Розірваний попередній договір від 26 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Обласною ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі за №12849 і посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 штраф за невиконання умов договору. Виселено з житлового будинку АДРЕСА_2 : ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь позивача судові витрати за розгляд справи у сумі 3 654 грн.

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 штраф за невиконання умов договору в сумі 1 032 282 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги. Просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_7 вважає, що суддя безпідставно відмовив у задоволенні відводу, який заявив її представник. На думку скаржника, відмова у задоволенні відводу свідчить про упередженість судді при розгляді даної справи. Суд неправильно застосував норми ч.1 ст.509, ч.1 ст.526, ч.1 ст.530, ст.610 ЦК України, оскільки боржник та кредитор не є сторонами попереднього договору. Вважає, що обов`язок покупця сплатити суму повністю або частково, а право продавця вимагати оплату товару виникає лише після укладення основного договору купівлі-продажу. Зазначає, що передавала кошти ОСОБА_1 не за умовами попереднього договору, а в рахунок майбутніх платежів за будинок. Вважає, що позивач не мав наміру передавати їй у власність будинок, чим ввів її в оману.

Представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд не взяв до уваги клопотання Обласної Т.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою та розглянув справу лише за участі її представника. Суд також безпідставно відмовив у задоволенні заяв про відвід та про зупинення провадження у справі. Укладення попереднього договору між сторонами не потягло за собою наслідків, окрім зобов`язання укласти у майбутньому договір купівлі-продажу.

Не погодившись із додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року, ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Просить додаткове рішення скасувати. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що пункт другий попереднього договору, на її думку, нікчемний, оскільки вважає, що він суперечить нормам цивільного законодавства. Виходячи із таких міркувань, суд стягнув із неї штраф неправомірно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок із надвірними будівлями та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд площею 0,12 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.39-41 т.1).

Відповідно до змісту частини першої ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (зміст частини першої ст.657 ЦК України).

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення (частина третя ст.640 ЦК України).

26 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладений попередній договір (про зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки), який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу (а.с.42-44 т.1).

За умовами зазначеного вище попереднього договору сторони зобов`язалися в майбутньому (з 01 по 15 січня 2021 року в приміщеннях нотаріальних контор, окремих приватних нотаріусів) укласти і належним чином оформити (нотаріально посвідчити) основний договір купівлі-продажу житлового будинку із надвірними будівлями та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд площею 0,12 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , сплативши грошову суму, зазначену в пункті 2.1 даного договору.

Так, у пункті 2.1 попереднього договору зазначено, що ОСОБА_1 погодився продати, а ОСОБА_7 - купити житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку за ціною, що є грошовим еквівалентом 180 000 дол. США в гривнях за курсом, встановленим НБУ на дату здійснення розрахунку.

Вищевказану суму ОСОБА_7 зобов`язалася сплатити Духніченку ОСОБА_12 до моменту підписання та нотаріального посвідчення основного договору в наступний спосіб: за курсом, встановленим НБУ на відповідну дату платежу, шляхом сплати гривневого еквіваленту: 48 000 дол. США - листопад 2009 року, а у подальшому по 1 000 дол. США щомісяця до 31 грудня 2020 року (пункт 2.2 попереднього договору).

Також у даному пункті договору, зокрема, зазначено, що доказом сплати відповідних сум є розписка ОСОБА_1 про отримання ним відповідної суми грошових коштів від Обласної ОСОБА_6

Із копій розписок, що знаходяться у матеріалах справи №295/16528/15-ц, які досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_7 гроші в сумі по 8 000 грн., що було еквівалентно 1 000 дол.США в рахунок виконання останньою зобов`язань за попереднім договором від 26 листопада 2009 року за січень, лютий, березень, квітень та травень місяці 2010 року (а.с.217-221 т.2 матеріалів справи №295/16528/15-ц). Апеляційний суд не може прийняти в рахунок виконання зобов`язань за попереднім договором розписку ОСОБА_1 від 04 лютого 2009 року, оскільки кошти за даною розпискою були сплачені не Обласною ОСОБА_6 , тобто не стороною попереднього договору, та у розписці не зазначається, що кошти були отримані на виконання зобов`язань покупця (сторони) за попереднім договором.

Отже, Обласною ОСОБА_6 зобов`язання за попереднім договором виконані лише за наступні місяці 2010 року: січень, лютий, березень, квітень та травень.

Пунктом 5.1 попереднього договору передбачено, що у випадку невиконання Обласною Т.В. умов пункту 2.2 даного договору, вона упродовж 3-х календарних днів сплачує на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі 100% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми та пеню в розмірі 0,5% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми за кожен календарний день такої прострочки. При цьому, при надходженні грошових коштів після настання строку їх сплати, першочергове їх зарахування проводиться на погашення штрафу та пені.

Обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються про розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року в справі 295/16528/15-ц за позовом Обласної ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання попереднього договору недійсним, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 23 січня 2019 року в цій частині залишено без змін, у задоволенні позовної вимоги про визнання попереднього договору від 26 листопада 2009 року з моменту його укладення недійсним, відмовлено.

Отже, суду не надано доказів того, що попередній договір від 26 листопада 2009 року або його окремі частини у встановленому законом порядку були визнані недійними.

Разом із тим, штраф та пеня передбачені одночасно за одне й те саме порушення Обласною ОСОБА_6 зобов`язань за попереднім договором, тобто за несплату або несвоєчасну сплату відповідного платежу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 про неможливість подвійної відповідальності, а тому до стягнення підлягає лише штраф.

Відповідно до частини третьої ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як убачається із журналу судового засідання суду першої інстанції від 25 листопада 2015 року представник сторони у спорі, повноваження його підтверджені належним чином, заявив про застосування строків позовної давності (а.с.134 т.1).

До вимог про стягнення штрафу застосовується спеціальна скорочена позовна давність в один рік (п.1 частини другої ст.258 ЦК України).

Так, вимога про стягнення штрафу вперше була заявлена 31 серпня 2015 року, а тому належить до стягнення штраф за період з 31 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року, тобто за рік, що складає 12 000 дол. США - 100% від несплачених сум (1 000 дол. США х 12 місяців). За умовами попереднього договору грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Оскільки у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума штрафу, що підлягає до стягнення у гривнях, визначається колегією суддів апеляційного суду за офіційним курсом НБУ відповідної валюти на день платежу, тобто ухвалення судового рішення (12 000 дол. США х 26,299 грн. = 315 588 грн.).

За приписами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки, розірвання договору.

Відповідно до змісту частини другої ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга ст.653 ЦК України). Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання (зі змісту частини четвертої ст.653 ЦК України). Попереднім договором іншого не встановлено.

Отже, ОСОБА_7 істотно порушила попередній договір, оскільки вона не сплатила 48 000 дол. США, а із щомісячних платежів сплатила лише за п`ять місяців 2010 року, хоча, починаючи з січня 2010 року по час звернення із даним позовом до суду (31 серпня 2015 року), мала внести не менше 68 щомісячних платежів по 1 000 дол. США за кожний місяць. Такі діяння Обласної ОСОБА_6 значною мірою позбавили ОСОБА_1 коштів, на які він розраховував при укладенні попереднього договору.

За таких обставин, належить стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 315 588 грн. штрафу, а попередній договір (про зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки) розірвати. У задоволенні решти штрафу в сумі 2 195 232 грн. відмовляється за пропуском строку позовної давності, а у стягненні пені в сумі 3 628 937,35 грн. за безпідставністю.

У зв`язку з посвідченням попереднього договору 26 листопада 2009 року приватний нотаріус Ковалевський А.В. Житомирського міського нотаріального округу наклав заборону на відчуження житлового будинку та земельної ділянки. Враховуючи, що заборона накладена до розірвання попереднього договору, вимога про зняття заборони, з огляду на задоволення вимоги про розірвання попереднього договору, є зайвою. Вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на відчуження житлового будинку та земельної ділянки є передчасною, приймаючи до уваги недоведеність звернення позивача з цього приводу до реєстратора або реєстраційної служби та відмови їх у вчиненні відповідної дії. Суд не повинні підміняти інші органи, а тому відмовляє у задоволені даних вимог.

Як зазначалося вище, обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. Так, у рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року, яке у цій частині постановою Житомирського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, залишено без змін встановлено, що ОСОБА_7 звільнила спірний житловий будинок та виїхала на інше постійне місце проживання. Листом від 20 травня 2019 року № 529/02-16/19 орган опіки та піклування Оліївської територіальної громади Оліївська сільська рада повідомила, що малолітня ОСОБА_13 не зареєстрована та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (лист приєднано до матеріалів справи). Отже, ОСОБА_7 та її доньки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не проживають та не зареєстровані у спірному будинку, а тому наразі вони не можуть бути виселені і у задоволенні такої вимоги також слід відмовити, бо перешкод для позивача у реалізації права власності, у тому числі у користуванні житловим будинком, немає.

Відповідно до ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення і додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким позов задовольняє частково з підстав, зазначених вище.

Доводи апеляційних скарг стосовно заявлених судді першої інстанції Грубіяну Є.О. відводів не змінюють висновків колегії суддів апеляційної суду з таких міркувань.

Так, представником відповідача Обласної Т.В. 25 листопада 2015 року судді Грубіяну Є.О. був заявлений відвід, який обґрунтовувався тим, що він відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Цього ж дня судді був заявлений ще один відвід, який був обґрунтований тим, що суддя відмовив представнику в задоволенні низки заяв та клопотань, які, на думку представника відповідача ОСОБА_7 , були спрямовані на захист прав малолітньої дитини.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень ст.24 ЦПК України, яка діяла у такій редакції до 15 грудня 2017 року, у разі заявлення відводу суд повинен був вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажала дати пояснення, а також думку осіб, які брали участь у справі та вирішити заяву про відвід в нарадчій кімнаті, ухвалою суду, що розглядав справу.

Як убачається із журналу судового засідання від 25 листопада 2015 року та ухвал від 25 листопада 2015 року про відмови у задоволенні заяв про відвід питання відводів вирішено з додержанням порядку, передбаченого чинним на той час процесуальним законом. Незгода сторони або її представника із процесуальними рішеннями судді не можуть бути підставою для задоволення відводу, оскільки не свідчить про упередженість судді, навіть якщо клопотання про зупинення провадження у справі було задоволено з тих же підстав судом апеляційної інстанції.

У пенсійному посвідченні № серії НОМЕР_2 706030 зазначено, що ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2-ої групи загального захворювання (а.с.211 т.1). Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю другої групи звільняються від сплати судового збору. За таких обставин відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір, понесений позивачем у сумі 3 643,08 грн. пропорційно до задоволених вимог, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Обласної ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року та додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Обласної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів та виселення задовольнити частково.

Розірвати попередній договір від 26 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Обласною ОСОБА_16 Володимирівною, зареєстрований в реєстрі під №12849 і посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 штраф за невиконання умов договору у сумі 315 588 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 643,08 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: