ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/598/19

Головуючий у першій інстанції - Кузюра В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/868/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна казначейська служба України,

треті особи - Прокуратура Чернігівської області, Прокурор Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури Крупина Людмила Григорівна,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2019 року про передачу справи (місце ухвалення - м. Бобровиця, дата складання повного тексту - 22.05.2019) за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бобровицького районного суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 22.05.2019 справу вирішено передати до Печерського районного суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала суду обґрунтована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання або перебування позивача. Оскільки позивач не подав позов за своїм зареєстрованим місцем проживання або перебування, а згідно позовної заяви Державна казначейська служба України знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , тому на підставі п.1 ч.1 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України суд прийшов до висновку про передачу даної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 22.05.2019, і направити справу для продовження розгляду до Бобровицького районного суду Чернігівської області.

Незаконність оскаржуваної ухвали суду заявник обґрунтовує тим, що звернення з позовом до Бобровицького районного суду мотивовано на підставі вироку Бобровицького районного суду від 14.03.2017, яким ОСОБА_1 було визнано невинуватим у обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України, та виправдано, вирок набрав законної сили. Крім того, судом не враховано положення п. 7 ст. 1176 ЦК України, ст. 12-13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/23731/15-ц від 20.09.2018.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Бобровицького районного суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, ухвалою суду першої інстанції справу вирішено передати до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Приймаючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду м. Києва суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання або перебування позивача. Оскільки позивач не подав позов за своїм зареєстрованим місцем проживання або перебування, а згідно позовної заяви Державна казначейська служба України знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , тому на підставі п.1 ч.1 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України суд прийшов до висновку про передачу даної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

З таким висновком місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

За загальним правилом підсудності (ч. 2 ст. 27 ЦПК України), позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України визначено випадки підсудності справи за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Зокрема, частиною 4 статті 28 ЦПК України, передбачено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що моральну шкоду йому завдано тим, що вироком Бобровицького районного суду від 14.03.2017, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_1 було визнано невинуватим у обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України та виправдано.

Позовні вимоги заявлені, зокрема, щодо відшкодування шкоди, що відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України є підставою для пред`явлення цього позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Системний аналіз відповідних норм ЦПК України, які регулюють питання щодо визначення підсудності, дає підстави для висновку, що підсудність справи визначається на момент пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (ст.ст. 27, 184, 187 ЦПК України).

Крім того, територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності (альтернативна та виключна).

Питання обрання суду у разі реалізації права вибору альтернативної підсудності, вирішується позивачем на стадії пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви.

Суд першої інстанції враховуючи вищенаведені обставини справи прийшов до правильного висновку про передачу даної справи на розгляд до Печерського районному суду м. Києва, дотримавшись вказаних положень процессуального закону.

Матеріали справи містять копію паспорту позивача ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній зареєстрований в с. Данівка Козелецького району Чернігівської області (зв. стор. а.с. 9), таким чином позивач мав на стадії пред`явлення позову право вибору альтернативної підсудності шляхом подання позовної заяви до відповідних судів.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги, щодо не врахування судом першої інстанції, що саме на підставі вироку Бобровицького районного суду від 14.03.2017, яким ОСОБА_1 було визнано невинуватим у обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України, та виправдано, вирок набрав законної сили, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на положення п. 7 ст. 1176 ЦК України, ст. 12-13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданих громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції, оскільки зазначені норми врегульовують саме право на відшкодування в силу прямої вказівки закону, що також підтверджено правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/23731/15-ц від 20.09.2018, проте правила визначення територіальної підсудность визначено нормами ЦПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 24.06.2019.

Головуючий Судді: