Постанова

Іменем України

10 червня 2019 року

м. Київ

справа № 337/6747/13-ц

провадження № 61-15203св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей відділ по Хортицькому району Запорізької міської ради, служба у справах дітей відділ по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року у складі судді Кучерук І. Г. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , вказавши, що з метою створення сім`ї з 2004 року по 11 травня 2013 року вона проживала спільно без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , вела з ним спільне господарство та мала спільний сімейний бюджет. У шлюбі між собою, або в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі вони не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті залишилася спадщина: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 . Квартири були набуті ОСОБА_6 під час проживання з нею однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач вважає, що 1/2 частина всього нерухомого майна, що залишилася після смерті ОСОБА_6 , належить їй на праві власності, як частка у праві спільної сумісної власності. Позивач також вважає себе спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 .

Позивач просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 понад п`ять років. Визнати за нею, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 Визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 . Визнати за нею право власності на 41/100 частки в спільній сумісній власності та виділити їй в натурі квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 9/100 часток в спільній сумісній власності та виділити їй в натурі квартиру АДРЕСА_3 . Виключити зі складу спадщини: квартиру АДРЕСА_1 , та 9/100 часток квартири АДРЕСА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , понад п`ять років.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю і у період спільного проживання придбали квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідно до договору іпотеки передана ОСОБА_6 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого виступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та на яку накладена заборона відчуження, а також квартиру АДРЕСА_3 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ці квартири слід вважати спільною сумісною власністю, на які поширюються положення частини першої статті 70 СК України, згідно яких у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, та визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , вимоги про поділ якої були заявлені.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд не вважав за необхідне підтверджувати у судовому порядку положення прямої норми закону і відмовив у задоволенні позовних вимог, пов`язаних із спадкуванням.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку у частині задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивач довела, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 Також суд першої інстанції вірно встановив обсяг майна, набутого під час спільного проживання, яке є спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року у частині задоволення позовних вимог та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт проживання її сина з ОСОБА_1 , ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету. Заявник вважає, що нерухоме майно було придбано ОСОБА_6 за його особисті кошти. За таких обставин суди неправильно встановили факт спільного проживання та визнали за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

17 травня 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_6 він був знайомий з 1985 року, вони були друзями. ОСОБА_6 з ОСОБА_1 почали проживати разом приблизно з 2003 року, працювали разом. Свідок приїжджав до них в гості. Усі дні народження і свята святкували разом. Вони проживали по АДРЕСА_4 , разом купували речі, у них були автомобілі, останнім часом їздили на автомобілі марки «Фіат». ОСОБА_6 був забезпеченою людиною, мав свій бізнес, який вів разом з ОСОБА_1

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 і ОСОБА_1 вона знає з 2007 року, коли вони купували квартири, працювала у них прибиральницею, кожен тиждень прибирала та бачила, що вони разом приїздили. Коли ОСОБА_6 хворів, то ОСОБА_1 була постійно з ним, у них була сім`я, часто у них бували гості.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 28 травня 2008 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 2.1 договору ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_6 грошову суму вартості квартири у розмірі 606 250 грн до підписання договору.

Згідно копії договору іпотеки № PML 201/433/2008 від 28 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 4111, квартира АДРЕСА_1 передана ОСОБА_6 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» та на неї накладена заборона відчуження.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 14 грудня 2007 року ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н. В. та зареєстровано у реєстрі за № 8679.

Згідно копії договору іпотеки № ML 201/367/2007 від 14 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 6883, квартира АДРЕСА_2 передана ОСОБА_6 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» та на неї накладена заборона відчуження.

У відповідності до копії договору доручення №46/1 від 21 лютого 2008 року ТОВ «АРМАСС» зобов`язувалося здійснити від імені та за рахунок ОСОБА_6 юридичні дії, що спрямовані на організацію будівництва та отримання у власність частини об`єкта будівництва - багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_5 . Відповідно до копії акту здачі-приймання квартири від 17 квітня 2008 року ТОВ «АРМАСС» передало ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 315/17 від 22 липня 2008 року вирішено оформити право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 у суді першої інстанції позов визнала частково, не заперечувала факт проживання однією сім`єю, який просила визнати позивач, вказала, що квартира АДРЕСА_2 була придбана за її гроші, які отримані від продажу іншої квартири. Просила суд залишити їй квартиру.

Оцінюючи стан відносин між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані особи проживали однією сім`єю, про що свідчить: тривале та постійне спільне проживання їх за однією адресою, спільне вирішення побутових питань, спільне планування майбутнього (купівля автомобілю), відсутність у обох з них у зазначений період часу інших сімей, з якими б вони постійно проживали, копії фотокарток, починаючи з 2004 року (а.с.128-130), копія договору про надання послуг з опалення та постачання гарячої води від 27 серпня 2009 року (а.с.157), копія договору про централізоване спостереження за системами тривожної сигналізації від 01 квітня 2008 року (а.с.158), копія акту про виконання робіт та збереження пломб від 13 вересня 2010 року (а.с.160), рахунки та квитанції про сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 159, 161-162).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перегляд справи здійснюється в межах касаційної скарги. У частині відмови у задоволенні позовних вимог судові рішення не оскаржуються, отже касаційному перегляду не підлягають.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Згідно з положеннями статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 74 СК України визначено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, та вирішення майнового спору суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідними є докази, які підтверджують: ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, придбання іншого майна в інтересах сім`ї тощо.

Докази, які свідчать про тривале та постійне спільне проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_1 за однією адресою, спільне вирішення побутових питань, досліджені судами.

Суди встановили факт придбання у період спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_6 і ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 , яка у подальшому відповідно до договору іпотеки була передана ОСОБА_6 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого виступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також квартиру АДРЕСА_3 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що вказані квартири слід вважати спільною сумісною власністю ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , застосував положення частини першої статті 70 СК України, згідно яких у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, та визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Доводи касаційної скарги, які зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович