Провадження № 2/638/1508/19
12 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Кириллової К.С.,
представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, -
ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу позивач винаймала квартиру в гуртожитку протягом трьох років, однак у зв`язку з неможливістю повноцінного забезпечення своїх неповнолітніх дітей, вимушена була разом з дітьми оселитись в смт. Краснокутськ Харківської області. На даний час ОСОБА_3 зі своїми дітьми мешкає у маленькому будинку, який придбала за кредитні кошти, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 24.09.2013 року заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.07.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду на підставі чого Апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення від 04.06.2014 року, яким було змінено рішення суду першої інстанції, а саме: зменшено розмір стягнення аліментів з ј до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено частково. Судом вирішено визнати ОСОБА_4 батьком дитини ОСОБА_5 , змінити прізвище в графі відомості про батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про народження шляхом зміни прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 ; записати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року, та до його повноліття, але мінімальний розмір не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане судове рішення набрало чинності. Як зазначає позивач, відповідач приховує свій дохід, оскільки не має постійного джерела доходу, а присуджені аліменти на дітей сплачував з пенсії, а з лютого 2018 року не сплачує взагалі. Зважаючи на те, що відповідач має нормальний стан здоров`я, роботу та високий дохід, позивач вважає, що утримувати аліменти з нього у розмірі 2500,00 грн на кожну дитину щомісяця є цілком можливим. Крім того діти потребують значних витрат як на навчання так і на позашкільні заходи, харчування, шкільне приладдя, одяг, які позивач не здатна самотужки забезпечити, у зв`язку із чим, змушена звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
16 січня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_9 про витребування доказів, а саме витребувати від Харківського обласного центру зайнятості інформацію, чи перебуває на обліку та чи отримує допомогу відповідач ОСОБА_4 , яке було задоволено ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 року.
22 травня 2019 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача, подані представником ОСОБА_1 , відповідно до яких позивачка наголошувала на тому, що при ухваленні усіх перелічених рішень судів першої та апеляційної інстанціїї, що стосувались вирішення питання про утримання аліментів з відповідача, вирішальним фактором при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка стягується як аліменти на дитину, було те, що від попереднього шлюбу відповідач мав ще одну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якого відповідачем надавалась матеріальна допомога у добровільному порядку. На сьогоднішній день, ОСОБА_10 виповнилось 19 років, а тому це є, на думку позивача, пом`якшуючим фактором для можливості збільшення розміру аліментів на її двох неповнолітніх дітей. Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 працює в Краснокутському районному будинку культури на посаді художнього керівника, її дохід становить лише заробітна плата з основного місця роботи, частину від якої вона змушена щомісячно віддавати банку як плату за кредитним договором, через що не вистачає коштів на повноцінне утримання дітей, оскільки кожен з них бажає брати активну участь у позашкільних заходах (малювання, зайняття спортом тощо). Крім того, як зазначає позивач, в неї дуже хворіє мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за якою доглядає рідний брат ОСОБА_3 ОСОБА_12 , оскільки мати є лежачою та потребує постійного догляду. Через вказані обставини ОСОБА_12 не має можливості працювати, ОСОБА_3 змушена матеріально допомагати не тільки хворій матері а й своєму братові. До того, ж як наголошує позивач, їй відомо, що відповідач надає будівельні послуги, без офіційного працевлаштування, а тому приховує значний дохід від органів, що здійснюють відрахування аліментів з його заробітку. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач вважає за можливе просити суд збільшити розмір аліментів та призначити їх у твердій грошовій сумі, а саме 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.03.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.09.2013 року заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.07.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду на підставі чого Апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення від 04.06.2014 року, яким було змінено рішення суду першої інстанції, а саме: зменшено розмір стягнення аліментів з ј до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено частково. Судом вирішено визнати ОСОБА_4 батьком дитини ОСОБА_5 , змінити прізвище в графі відомості про батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про народження №196 від 07.12.2004 року, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції, шляхом зміни прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 ; записати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року, та до його повноліття, але мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Шлюб між сторонами розірвано 11.11.2013 року рішенням Краснокутського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили 20.01.2014 року.

Відповідно до довідки №7599-13-1/49 від 24.05.2018 року, наданої начальником Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова з пенсії ОСОБА_4 здійснюються відрахування на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 17.06.2013 року та до його повноліття. Залишок заборгованості на 01.03.2018 року складає 15298,09 грн. З 01.03.2018 року виплата пенсії призупинена у зв`язку з непроходженням МСЕК.

Згідно з довідками №01-45/138 та №01-45/137 від 23.07.2018 року, виданими в.о. директора Краснокутської гімназії імені Героя Радянського Союзу І.Н. Нестерова Краснокутської районної ради Харківської області ОСОБА_14 , ОСОБА_5 навчається у 7-Б класі та ОСОБА_6 навчається у 1-А класі вищевказаної гімназії.

Відповідно до довідки № 09-1860119 від 19.04.2019, наданої заступником директора Харківського обласного центру Зайнятості на виконання ухвали суду від 26.03.2019 року про витребування доказів, ОСОБА_4 станом на 18.04.2019 року на обліку у філіях Харківського регіону не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує.

На підтвердження обставин, що свідчать про непрацездатність матері позивачки ОСОБА_11 надано виписку з Мурафівської клінічної лікарні Краснокутського району Харківської області від 17.05.2019 року з амбулаторної карти ОСОБА_11 , де зазначено, що остання в силу свого діагнозу не має можливості пересуватись та самостійно обслуговувати себе, тому догляд за нею здійснює син ОСОБА_12 .

Статтею 180 СК України покладено обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 с. 181 СК України).

Згідно з положенням ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано розяснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

На спірні правовідносини поширюються положення ч.1 ст. 192 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначеної вище судам розяснено, що розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Із матеріалів позову вбачається, що відповідач ОСОБА_4 мав єдине джерело доходів пенсію, яку він отримував за висновком МСЕК, що свідчить про наявність в нього інвалідності за станом здоров`я. Однак позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про істотну зміну обставин, що можуть вплинути на розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Натомість судом встановлено, що відповідно до розрахунків заборгованості, які складені державним виконавцем 07.05.2019 року з боржника ОСОБА_4 утримуються аліменти з місця отримання доходів - Шевченківський об`єднаний ПФУ м. Харкова на утримання доньки ОСОБА_6 (1/6 частини доходу) та ОСОБА_15 (1/6 частини доходу). Інших джерел доходів боржник не має.

Відповідно до наданих довідок, які містяться у матеріалах справи, встановлено, що дохід позивача за період з 01 травня 2018р. по 30 квітня 2019 року складає 100959,57 грн.

Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а саме: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та інші суттєві обставини, які б могли стати підставою для збільшення розміру аліментів. Наявність в справі медичних документів матері позивача не свідчить про те, що мати знаходиться на утриманні позивачки. Таких доказів матеріали справи не містять та позивачем або представниками позивача суду не надані.

Та обставина, на яку посилається позивач як на підтвердження позовних вимог, що син відповідача від попереднього шлюбу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг повноліття, а тому відповідач вже матеріально не утримує дитину, а отже його матеріальний стан змінився, суд не приймає як підставу для збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_4 надавав матеріальну допомогу своїй дитині від попереднього шлюбу у добровільному чи в порядку примусового виконання судового рішення. Доказів того, що від зміни вищевказаної обставини змінився матеріальний стан відповідача позивачем та її представниками суду не надано.

В судовому засіданні представниками позивача всупереч ст. 81 ЦПК України жодних доказів зміни матеріального стану, як її в сторону погіршення, так і відповідача в сторону покращення з часу постановлення судових рішень про стягнення з ОСОБА_4 не надано, даних фактів в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги щодо підстав зміни розміру аліментів, відповідно до положень ст. 192 СК України, оскільки судом було встановлено, що аліменти з відповідача на утримання дітей стягуються у відповідності з діючим законодавством, їх розмір визначений судовими рішеннями, які набрали законної сили (на даний час на утримання двох неповнолітніх дітей з відповідача стягується 1/3 частина його доходів), з відповідача утримуються аліменти з місця отримання доходів-Шевченківський об`єднаний ПФУ м. Харкова. Інших джерел доходів боржник не має, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 07.05.2019 р., наданий державним виконавцем), доказів, які б свідчили про необхідність збільшення їх розміру суду не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати суд відносить на рахунок держави, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 76, 77, 78, 88, 258, 259, 263-265, 280-282, 352-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 21.06.2019 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнопп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк