справа № 166/252/19
провадження № 2/166/103/19
Рішення
смт. Ратне 26 березня 2019 року Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ляха В.І.
за участю секретаря Омелько Н.І.
відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2007 року по 08.02.2013 року. Шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку.
Від шлюбу в сторін дітей немає.
ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_3 посилається на те, що вона під час шлюбу з ОСОБА_1 захворіла, 04.11.2013 року та 12.10.2015 року висновками МСЕК визнана інвалідом 1 групи загального захворювання, довічно.
Після розірвання шлюбу, колишній чоловік - відповідач ОСОБА_1 коштів на її утримання не надає і в добровільному порядку надавати її відмовляється, а тому просить суд стягнути з його аліменти, у розмірі заявленому в позові.
В скерованій до суду письмовій заяві позивачка ОСОБА_3 позов підтримала, просить справу розглянути по суті у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини не визнав пояснив, що він немає фінансової можливості платити ці кошти.
Відповідач вдруге одружився. Має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1. Його дружина не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Він процює робітником в ТзОВ "Волиньліспром" його середньомісячний заробіток становить 4183 грн.
Вислухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
2. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
3. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
4. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
5. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.
6. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.
2. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
3. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.
4. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.
У правовій позиції Верховний Суд зазначив, що за положеннями ч.2 ст.75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно із ч.ч. 3, 4 ст.75 Сімейного кодексу України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 Сімейного кодексу України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.
Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.
Прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у 2019 році для осіб, що втратили працездатність, станом на 26.03.2019 року складає 1496 грн.
Позивачка ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, у розмірі 2367 грн., яка є більшою за прожитковий мінімум на одну особу встановлений законом.
Відповідач ОСОБА_1., приймаючи до уваги його матеріальне становище, яке підтверджене поданими доказами, не має змоги надавати матеріальну допомогу колишній дружині, яка є інвалідом 1 групи.
Враховуючи встановлені обставини у справі, дослідженими доказами, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини слід відмовити.
Судові витрати в справі судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст.75,76 СК України, суд,
В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Лях В.І.

.