Справа № 379/1488/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря судових засідань: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору оренди землі та поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 56 від 03.01.2018 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 виданого Таращанською районною державною адміністрацією Київської області 18 жовтня 2011 року, площею 2,4087 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4086 га), кадастровий номер НОМЕР_2 , шо укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко»; визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 86 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Гаращанського району Київської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 виданого Таращанською районною державною адміністрацією Київської області 18 жовтня 2011 року, площею 2,4087 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4086 га), кадастровий номер НОМЕР_2 , що укладений 01 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 21 березня 2017 року до договору № 86 оренди земельної ділянки від 01.08.2012 року, строком на 7 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «Інтерагроінвест» (правонаступник СП «Світанок») є сільськогосподарським товаровиробником та спеціалізується на вирощуванні сільськогосподарських культур. В господарській діяльності підприємство використовує орендовані земельні ділянки (земельні частки-паї) фізичних осіб.

01.08.2012 між Сільськогосподарським підприємством «Світанок» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 терміном на 5 років укладений договір № 86 оренди земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 . Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Таращанською районною державною адміністрацією Київської області 18 жовтня 2011 року, площею 2,4087 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4086 га), розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалась СП «Світанок» за цільовим призначенням.

Договір оренди вказаної земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 04376.

08 вересня 2017 року запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22305578. Термін дії договору оренди земельної ділянки, з урахуванням дати реєстрації договору, завершився 29.12.2017 року.

Позивач є добросовісним орендарем земельної ділянки та виконує всі умови договору оренди, зокрема вчасно та в повному обсязі проводить виплату орендної плати.

28 березня 2017 року за вх. № 178 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від ОСОБА_1 датована 23.03.2017 року, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування.

Відповідно до п. 3.3. Договору № 86 оренди земельної ділянки від 01 серпня 2012 року, «Після закінчення строку договору, Орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку на умовах, визначених чинним законодавством».

Маючи наміри використати своє переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 , СП «Світанок», як Орендар, 07.04.2017 року за вих. № 86/30 від 21.03.2017 року надіслало на адресу ОСОБА_1 , як власниці земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 21 березня 2017 року до договору № 86 оренди земельної ділянки від 01 серпня 2012 року (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024 (відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» мінімальний строк оренди не може бути меншим ніж 7 років). Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який Відповідачка отримала 14.04.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

Тобто, СП «Світанок», в порядку та строки, визначені законодавством, дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк.

20 червня 2017 до СП «Світанок» надійшла повторна заява від ОСОБА_1 , датована 24.05.2017, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 23.03.2017). В своїй заяві ОСОБА_1 просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від ОСОБА_1 до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів- повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обгрунтувань відмови в її підписанні на лист- повідомлення позивача, надісланий 07 квітня 2017 року, до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило.

В листопаді 2018 року ТОВ «Інгерагроінвесг» отримало з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про ділянку, а саме, що 03.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення договору з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала новий договір оренди № 56 на земельну ділянку під кадастровим номером НОМЕР_2 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 виданого Таращанською районною державною адміністрацією Київської області 18 жовтня 2011 року площею 2, 4087 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4086 га) з іншим орендарем - ФГ «Даценко». Право оренди за вказаним договором зареєстроване 12.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24852931.

Таким чином, ОСОБА_1 надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем.

Беручи до уваги вищевикладене, є явний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк.

Крім того, вивченням змісту нового договору ОСОБА_1 з ФГ «Даценко» встановлено, що за умовами договору (п.8 Договору), орендна плата виплачується у грошовій формі в розмірі, який не може бути меншим, ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (в 2017 - 2018 роках НГО земельних часток-паїв по Калиновецькій сільській раді не змінювалась та становить 119 885,56 грн./пай). Три відсотки від цієї суми становить 3 596,56 грн./пай. Також в договорі зазначено, що орендна плата на момент укладення договору становить 11 000 грн. По бажанню орендодавця, орендна плата може видаватись в натуральній формі (продукцією) по ринковим цінам в межах суми виплати в грошовій формі (тобто в межах 11 000 грн.).

В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало ОСОБА_1 укласти договір оренди на значно кращих умовах. Так, орендну плату в грошовій формі зі сторони СП «Світанок» власнику було запропоновано в розмірі 7% від НГО, що на дату пропозиції становило суму 8 392 грн./пай, але не менше суми ринкової ціни продукції, що може видаватися у відповідному році в рахунок орендної плати в натуральній формі та яка вказана в п. 1 Додатку №1 до Договору, з урахуванням всіх податків, що є обов`язковими при сплаті орендної плати в натуральній формі відповідно до чинного законодавства України (п. 4.2. додаткової угоди до Договору). Зокрема, в 2017 році СП «Світанок» по с. Калинове видавало орендну плату в натуральній формі з розрахунку на один пай в наступних розмірах: зерно - 2000 кг, цукор - 100 кг, борошно - 50 кг, олія - 15л, крупи - 15 кг. В грошовій формі вартість продукції склала - 11 925,47 грн./пай і саме такі кошти отримували орендодавці СП «Світанок» в 2017 році. В зв`язку з подорожчанням продукції, вартість орендної плати постійно зростає.

Так, розмір орендної плати в 2017 році, що виплачувало СП «Світанок» фактично склав - 9,948 % від нормативно грошової оцінки землі; розмір орендної плати, що виплачує ТОВ «Інтерагроінвест» (правонаступник СП «Світанок») в 2018 році складає - 11,191% від нормативно грошової оцінки землі, шо є значно більше, ніж запропоновані 3% орендарем ФГ «Даценко».

Крім того, відповідно до п. 170.1.2. Податкового Кодексу України, визначеного об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, відтак 11 000 грн. - 19,5 % (з яких 18% - ПДФО, 1,5 % - ВЗ) розмір орендної плати відповідно до договору з ФГ «Даценко» становить - 8 855,00 грн., що є значно менше від запропонованого розміру орендної плати СП «Світанок».

Так, розмір орендної плати, що видавалась в 2017 році СП «Світанок» становила - 11 925,47 грн./пай - 19, 5% = до видачі 9 600,00 грн./пай. Розмір орендної плати, що видається орендодавцям товариства в 2018 році становить - 13 416,15 грн./пай - 19,5% = до видачі 10 800,00 грн./пай.

Окрім того, при переукладенні договору оренди на новий строк, всім пайовикам виплачуються кошти за договором купівлі-продажу права оренди (в СП «Світанок» він іменується як договір приймання - передачі права оренди). Дана пропозиція озвучена в листі - повідомленні № 86/30 від 21.03.2017 року, що був направлений від СП «Світанок» ОСОБА_1 . Зокрема, в 2017 році розмір плати за договорами приймання-передачі права оренди (так званий «бонус») на підприємстві становив: 8 695,65 грн./пай (7 років оренди), 11 180,12 грн./пай (10 років оренди) та 24 844,73 грн./пай (15 років оренди). Виплата за договором купівлі-продажу права оренди теж включається до розмірів щорічної орендної плати і у випадку з ОСОБА_1 , це додатково 1 242,236 грн. щороку (за 7 років оренди).

Таким чином, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована ОСОБА_1 в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13 167,706 грн., що на 2 167,706 грн. більше за пропозицію ФГ «Даценко».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наголосила, що відповідачі ОСОБА_2 та ФГ «Даценко» помилково вважають, що заяви від 28.03.2017 року та 20.06.2017 надіслані Позивачу є заявами про відмову у поновленні договору на новий строк, адже Позивач є первісним ініціатором листа - повідомлення з проектом додаткової угоди № 86/30 від 21.03.2017, а Відповідач ОСОБА_1 за наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі мала би направити до СП «Світанок» лист-повідомлення про прийняте рішення (надати відповідь на лист Позивача № 86/30 від 21.03.2017). Таких відповідей Позивачу від Відповідачки ОСОБА_1 не надходило.

Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та ОСОБА_1 не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, адже по суті з боку Відповідача такі перемовини не велися, на відміну від Позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк.

Не відповідає дійсності і твердження про те, що з вересня 2017 року проведенням польових робіт на даній земельній ділянці ОСОБА_1 проводить самостійно, адже земельна ділянка перебувала у користуванні ФГ «Даценко».

Бідненко JI.A. надала до СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем.

Твердження Відповідачів про те, що в період перебування земельної ділянки в оренді Позивачем не дотримувались екологічні норми та вимоги законодавства про охорону довкілля, а саме сівозміни є безпідставними.

Крім того, продукція, яка видається Позивачем в рахунок орендної плати є належної якості, що підтверджується посвідченнями про якість та сертифікатами відповідності.

Крім того, представник позивача просить суд критично віднестися до наданої відповідачем ОСОБА_1 технічної документації на земельну ділянку, оскільки вона виготовлена з порушенням Інструкції про встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, оскільки відсутні погодження меж із суміжними землевласниками, тому дана документація, виготовлена формально, більше того «заднім числом».

Також суду слід критично віднестися до показів свідків, оскільки ОСОБА_3 є родичем керівництва ФГ «Даценко», а ТОВ «Інтерагроінвест» подало аналогічні позови до суду до ФГ «Тікич», керівником якого є ОСОБА_4 .

Крім того, неналежним доказом є протокол перемовин керівників агропідприємств ФГ «Даценко», ФГ «Тікич», СП «Дубівське», СП «Світанок» від 20.08.2017 та списки орендодавців СП «Світанок», які мали намір вийти з числа орендодавців. Зі змісту даного протоколу не вбачається, що саме земельна ділянка ОСОБА_1 достроково передається ФГ «Даценко», до протоколу не додається жодного документу, який би підтверджував факт передачі земельної ділянки ОСОБА_1 чи інших ділянок єдиним масивом. Протокол складений в одному примірнику, відтак у позивача є всі підстави вважати, що він написаний після подачі ним позовів до суду. Просить суд позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів.

Представники відповідачів ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов та в судовому засіданні додавши, що ще за два роки до закінчення строку дії договору оренди відповідачу ОСОБА_1 було запропоновано продовжити строк дії договору на що та не погодилася. Наслідком «неслухняності» стало те, що їй виплачували орендну плату в значно меншому розмірі.

Пункт (3.4.) оскаржуваного договору визначає: «Якщо орендодавець не

збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього

Договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії Договору

повідомити про це орендаря в письмовій формі».

Орендодавець висловив своє волевиявлення і більш як за 6 місяців до закінчення договору повідомив позивача про небажання поновлювати договір та з проханням надати земельну ділянку у своє власне користування після збирання врожаю 2017 року.

Прохання було виконане орендарем та земельна ділянка повернена орендодавцю.

Тобто, договором оренди 2012 року сторони визначили суттєву особливість взаємовідносин по завершенню дії договору.

Тільки в разі, якщо орендодавець не скористався б своїм правом, яке передбачене п. 3.4. договору і не повідомив орендаря про небажання продовжувати дію договору, можливе було застосування п. 3.3. договору та ст. 33 Закону.

На відміну п. 3.4. договору, ст. 33 Закону передбачає переписку сторін за місяць до завершення договору, що, із урахуванням умов договору, не може бути застосовано у даному випадку.

Крім того, позивач в додатковій угоді повністю змінює істотні умови договору, з якими ОСОБА_1 не погоджувалася.

В судовому засіданні достовірно з показів свідків та самого представника позивача встановлено, що земельну ділянку, яка належить відповідачу ОСОБА_1 , позивач з вересня 2017 року не обробляє, не користується нею.

Позивач порушував умови п.5.3. договору, який передбачає, що земельна ділянка повинна використовуватись способами, що не суперечать екологічним нормам. В судовому засіданні позивачем не надано доказів наявності проекту із землеустрою, яким визначався б період ротації основної сівозміни, передбачений п.3.2 договору оренди 2012 року.

Представники відповідачів зазначають, що волевиявлення власника земельної ділянки на продовження орендних відносин із позивачем не було, а тому суд не вправі примушувати відповідача укладати договір оренди земельної ділянки з позивачем.

Крім того, однією із обставин, яка унеможливлює задоволення позовних вимог про поновлення договору оренди з позивачем є те, що відповідач ОСОБА_1 уклала договір емфітевзису та зареєструвала його в установленому законом порядку. Даним договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у розмірі 14340 грн, що є значно вигіднішою умовою ніж запропоновані позивачем 8392 грн річної орендної плати.

Представники відповідача просять відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 33375 грн, відповідно до розрахунку, наданого в судових дебатах.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що працює агрономом у ТОВ «Інрегагроінвест». Йому не відомо, щоб ОСОБА_1 мала намір розірвати договір оренди земельної ділянки з СП «Світанок», щоб господарство повертало їй земельну ділянку та з господарством були погоджені межі її земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_6 суду надав аналогічні покази та зазначив, що належну ОСОБА_1 земельну ділянку використовує ФГ «Даценко».

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що до нього у липні 2017 року звернулася ОСОБА_1 та виявила бажання укласти з ФГ «Даценко» договір оренди належної їй земельної ділянки, оскільки була незадоволена отримуваною орендною платою від СП «Світанок» ( вона недотримувала зерно, цукор, підприємство не здійснювало оранку городу і т.д.).

У серпні 2017 відбувалися неодноразово збори власників земельних ділянок, був схід села, де обговорювалися питання виходу пайовиків з СП «Світанок» до інших землекористувачів. Керівники фермерських господарств домовилися із керівництвом СП «Світанок» ( а саме керівником ОСОБА_8 ) про обмін земельними ділянками, виділення єдиними масивами гектарів земель тих пайовиків, які виходять до інших землекористувачів, для зручності обробітку. Узгоджувальний протокол був підписаний керівниками фермерських господарств та ОСОБА_8 , як керівником СП «Світанок». Оскільки підприємство СП «Світанок» було перепродано, то на даний час виникли спірні питання щодо користування земельними ділянками.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він є головою фермерського господарства ФГ «Тікич» та був присутній на загальних зборах с.Чапаєвка (Калинове), які збиралися головою села у березні 2017 та на них обговорювалися питання передачі земельних ділянок пайовиків іншим землекористувачам, які не мали наміру продовжувати договори оренди землі з СП «Світанок».

У серпні 2017 в адміністративному приміщенні СП «Світанок» (конторі) зібралися керівники фермерських господарств з якими землевласники мали намір укласти нові договори оренди та обговорювали питання про обмін земельними ділянками та передачі їх єдиними масивами. За результатами цих зборів був складений протокол, підписаний учасниками, а додатком до нього йшли списки пайовиків із зазначенням ПІБ власника землі, кадастрового номеру земельної ділянки та її розміру. СП «Світанок» погодилися на обмін земельними ділянками на їх умовах, тобто передали так земельні ділянки, як було вигідно їм. У вересні 2017 представником СП «Світнок» ОСОБА_3 було проведено обмір та виділ земель. Керівництвом СП «Світанок» було обіцяно фермерам укласти договір обміну земельними ділянками в письмовій формі, проте в зв`язку із зміною власника підприємства, до цього часу такий договір не укладено.

Свідок ОСОБА_3 надав суду аналогічні покази, зазначивши, що він працював агрономом в СП «Світанок» у період оскаржуваних правовідносин. Дійсно, тим пайовикам, які не погодилися укладати нові договори оренди землі з СП «Світанок», орендна плата виплачувалася на 200 кг зерна менше. Сивозміни, як такої, на полях не було, сіяли те, що вказувало керівництво.

Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, пояснення свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши отримані у справі письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

01.08.2012 між Сільськогосподарським підприємством «Світанок» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 терміном на 5 років укладений договір № 86 оренди земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 . Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Таращанською районною державною адміністрацією Київської області 18 жовтня 2011 року, площею 2,4087 га, розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалась СП «Світанок» за цільовим призначенням.

Договір оренди вказаної земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 04376.

08 вересня 2017 року запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22305578. Термін дії договору оренди земельної ділянки, з урахуванням дати реєстрації договору, завершився 29.12.2017 року.

28.03.2017 до СП «Світанок» поштовою кореспонденцією надійшла заява ОСОБА_1 від 23.03.2017, якою вона повідомила підприємство про відсутність намірів продовжувати на новий строк договір оренди належної їй земельної ділянки та просила передати останню у її користування. ( т.1 а.с.61)

СП «Світанок», маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, 07.04.2017 року за вих. №86/30 від 21.03.2017 направило на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 21.03.2017 до договору №86 оренди земельної ділянки від 01.08.2012 у трьох примірниках, відповідно до умов якої строк дії договору оренди мав бути пролонгованим до 31.12.2024. Вказаний лист відповідач отримала 14.04.2017. ( т.1 а.с.52-60)

24.05.2017 ОСОБА_1 повторно звернулася до СП «Світанок» із аналогічною заявою, яку ним отримано 20.06.2017. Жодних інших звернень чи повідомлень до підприємства від неї більше не надходило і протягом встановленого строку відповіді на пропозицію орендаря щодо продовження договору оренди ОСОБА_1 останньому не надавала. ( т.1 а.с.63,64)

Після збору врожаю 2017 року, належна ОСОБА_1 земельна ділянка була виділена їй в натурі, тобто повернута їй СП «Світанок» та за погодженням з останнім, і на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» ОСОБА_8 , агронома цього підприємства Шульги Л.А., голови ФГ «Тікич» ОСОБА_4 , засновника ФГ «Даценко» ОСОБА_7 , заступника директора СП «Дубівське» ОСОБА_9 , порядком денного якого було питанння про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів, визначена в єдиному масиві земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку деннного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника ОСОБА_8 , було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок, і в тому числі ОСОБА_1 , строк дії оренди яких з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останні та намір укласти такі договора з іншими субєктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперчувало проти цього. Ця обставина чітко вбачається з огляду на додані до протоколу списки власників земельних ділянок, які були підготовлені працівниками СП «Світанок» і що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , і у графі якого "Віддаємо у 2017 році:" за № 4 значиться ОСОБА_1 ( т.1 а.с.228, т.2 а.с.7-11).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з вересня 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується.

У листопаді 2018 ТОВ «Інтерагроінвест» отримало з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належну ОСОБА_1 земельну ділянку, а саме, що 03.01.2018, тобто через декілька днів після закінчення договору з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 56 оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею - 2.4087 га, розташованої на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області. Право оренди зареєстровано 12.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24852931. ( т.1 а.с.75-79)

Окрім того, судом встановлено, що 25.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітезису), державна реєстрація якого здійснена 20.05.2019 за № 47039046. Обєктом вказаного договору є та сама земельна ділянка (сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею - 2.4087 га, розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області) ( т.2 а.с.26-30).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина перша статті другої Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 626, ст. ст. 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В частині першій статті третьої вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами другою та третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

В п. 3.4 оскаржуваного договору оренди землі, сторони встановили обов`язок саме орендаря не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що «реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору».

Даний висновок суду знайшов своє підтвердження у постанові ВСУ від 10.01.2019 року у справі №594/285/17, провадження №61-31996св18.

Ч.8, 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Відповідно до пункту 3.3 Договору № 86 оренди земельної ділянки від 01.08.2012 після закінчення строку Договору Орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. Відповідно до пункту 3.4 вказаного Договору, якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість місяців) до закінчення строку дії даного Договору повідомити про це Орендаря у письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

Відповідно до пунктів 7.1, 9.4 договору Договору № 86 оренди земельної ділянки від 01.08.2012 після припинення Договору Орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається із встановлених обставин спору, оредар мав намір продовжити строк дії договору оренди землі та надіслав власнику земельної ділянки ОСОБА_1 . лист-повідомлення про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

Проте, відповідач ОСОБА_1 до отримання такої пропозиції орендаря та після отримання пропозиції, подала СП «Світанок» заяви про небажання продовжити з ними орендні стосунки.

Відтак, договір оренди землі не було продовжено на підставі частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів, правовідносини за якими припинено та які не є чинними.

Після припинення 29.12.2017 договору оренди землі з позивачем, ОСОБА_1 уклала 03.01.2018 договір оренди земельної ділянки з ФГ «Даценко», який 12.02.2018 був зареєстрований в установленому законом порядку і відповідно до умов якого розмір орендної плати на той час був значно вищим, ніж пропонувався позивачем в проекті додаткової угоди (11000 грн проти 8392,00 грн.).

Таким чином, ФГ «Даценко» Бідненко Л.А. були запропоновані кращі умови договору оренди, що відповідно до чинного законодавства давало їй право зробити вибір на кращих для себе умовах.

За викладеного суд приходить до висновку, що повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі. Додаткова угода ним не була укладена з позивачем, а тому позивач своє право на переважне укладення договору оренди з ОСОБА_1 не використав.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

За встановлених обставин спору, повідомлення орендодавця позивача про небажання продовжувати орендні відносини та відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі на переконання суду не надає переважного права позивачу на поновлення договору оренди землі.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку ВС від 22 травня 2019 року в справі № 709/1899/17 ( провадження № 61-41963св18)

Крім того слід зазначити, що станом на 03.01.2018 на час укладення та 12.02.2018 - на час реєстрації договору оренди землі ОСОБА_1 з ФГ «Даценко» не було перешкод для укладення та реєстрації цього договору, так як договір оренди землі з СП «Світанок» на той період часу вже закінчився (29.12.2017). Такий висновок суду відповідає правовому висновку ВССУ, зроблений ним в ухвалі ВССУ від 04 лютого 2015 року в справі N 6-26608св14.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Окрім того, встановлена судом обставина укладення між відповідачами у справі договору емфітевзису, який є іншим видом користування чужою земельною ділянкою, також вказує на відсутність переважного права позивача на укладення договору оренди перед відповідачем ФГ «Даценко».

При цьому суд виходить з того, що порядок укладення договору емфітезису урегульовано Главою 33 ЦК України та Главою 16-1 Земельного кодексу України і він відрізняється від договору оренди земельної ділянки. Зокрема: строк дії договору емфітевзису встановлюється договором, в той час, як договір оренди (в залежності від призначення землі) може становити від 7 до 50 років. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором емфітевзису. На відміну від договору оренди землі, розмір плати за договором емфітевзису не залежить від нормативної грошової оцінки землі. Оплата може здійснюватися як періодично, так і разовим платежем, або ж за будь-яким іншим принципом, визначеним сторонами. На відміну від договору оренди землі, законодавчо не встановлені межі розміру оплати за договором емфітевзису. Також, на відміну від договору оренди землі, емфітевзис може відчужуватися іншій особі землекористувачем (власник земельної ділянки має переважне право на купівлю емфітевзису). Якщо за договором оренди землі сторони можуть бути замінені лише за спільною згодою (крім встановлених законодавством випадків), орендар має право передавати землю в суборенду лише якщо це передбачено в договорі оренди, то у випадку укладення договору емфітевзису землевласник, якщо землекористувач використовує землю за цільовим призначенням і не погіршує характеристик земельної ділянки, має достатньо обмежені засоби впливу на користування землекористувачем земельною ділянкою. Крім того, емфітевзис може передаватися землекористувачем у спадок.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди землі укладеного між відповідачами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази витрат на правничу допомогу і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що адвокатами Архипенко О.А. та ОСОБА_10 О. була надана професійна правнича допомога ФГ «Даценко» за вивчення матеріалів, підготовку відзиву, участь у судових засіданнях, очікування часу в суді, витрати на дорогу до суду ( відповідно до договору про надання правничої допомоги, акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги, платіжних доручень №78 від 21.02.2019, № 91 від 25.03.2019, №101 від 10.04.2019, №111 від 29.05.2019 з яких вбачається, що ФГ «Даценко» було сплачено 32700 грн), вважає за необхідне стягнути дані витрати з позивача на користь відповідача ФГ «Даценко. ( Дане узгоджується з висновком ВС від 31.01.2019 (справа № 185/1718/18, провадження № 61-46120 св18).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 626-628, 792 ЦК України, ст. ст. 93, 124 ч. 4, 125 ЗК України, ст. ст. 2 ч. 1; 6, 17, 33 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV, ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, ст. ст. 3, 4, 10, 12, 77, 78, 80, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» у задоволенні позову до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки.

Стягнути з ТОВ «Інтерагроінвест» ( 095401, вул..Цимбала Сергія,4 смт.Ставище, Київська область, ) на користь ФГ «Даценко» (09533, с.Калинове, Таращанський район, Київська область ) витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 32700 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:С. А. Потеряйко