УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 437/11039/13-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про зобов`язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

встановив :

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області знаходиться заява старшого державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 437/11039/13-а, виданого Ленінським районним судом м. Луганська про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради здійснити донарахування та виплату допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з 22.01.2013 року по 13.03.2014 року з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2018 року дана справа про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 437/11039/13-а була зупинена та судом ініційоване питання про відновлення втраченого судового провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду вказаного питання у письмовому провадженні.

Відповідно до ст. 384 Кодексу адміністративного судочинства України, відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, що визначено ч. 1 ст. 385 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 390 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів справи суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або частково, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого провадження зазначається, на підставі яких конкретних даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні за участю всіх учасників адміністративного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень України, встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Луганська перебувала справа № 437/11039/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про зобов`язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суд зазначає, що у зв`язку з відсутністю доступу до будівлі Ленінського районного суду м. Луганська, на даний час вказана справа у суді відсутня.

Частиною першою статті 1 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операці» (в редакції від 12 серпня 2014 року) передбачено, що у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - місцевими загальними судами, апеляційними судами, що визначаються головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, справи, підсудні Ленінському районному суду м. Луганська підсудні Сватівському районному суду Луганської області.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень та АСДС Д-3 Ленінського районного суду м. Луганська, яка закріплена за Сватівським районним судом Луганської області:

ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 29.07.2013 у справі № 437/11039/13-а відкрито провадження у справі;

ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 03.10.2013 у справі № 437/11039/13-а справу призначено до судового розгляду;

ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 28.10.2013 у справі № 437/11039/13-а залучено відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради;

ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 28.10.2013 у справі № 437/11039/13-а витребувано докази;

ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 адміністративний позов у справі № 437/11039/13-а залишено без розгляду в частині вимог;

постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 у справі № 437/11039/13-а позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про зобов`язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задоволено частково;

постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 постанова Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 змінена;

ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 у справі № 437/11039/13-а відмовлено у відкритті касаційного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

До заяви про відновлення втраченого судового провадження заявником додано копію листа Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради від 25.06.2013 вих. № 01-18-13/3809/1/19-13 (а.с. 17-18), копію довідки Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про виплачену ОСОБА_1 допомогу б/н (а.с. 19), копію адміністративного позову (а.с. 22-26), копію опису вкладення до рекомендованого листа на адресу Ленінського районного суду м. Луганська (а.с. 27), копію ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 якою адміністративний позов залишено без розгляду в частині вимог (а.с. 16), копію постанови Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 у справі № 437/11039/13-а про часткове задоволення позову (а.с. 20-21), копію постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 (а.с. 28-31).

Щодо поданих заявником ОСОБА_1 копій листа Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради від 25.06.2013 вих. № 01-18-13/3809/1/19-13, довідки Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про виплачену ОСОБА_1 допомогу б/н, адміністративного позову, опису вкладення до рекомендованого листа на адресу Ленінського районного суду м. Луганська, то суду не надано доказів того, що копія вказаної позовної заяви та зазначеними в ній додатками були надіслані відповідачу саме Ленінським районним судом м. Луганська по адміністративній справі № 437/11039/13-а.

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів.

Крім того, Брюховецькою ОСОБА_2 не надано повний пакет копій документів, доданих до позовної заяви згідно зазначеного переліку ( а.с. 26).

Відповідно до пункту «г» ч.1 ст. Згідно статті 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи.

Таким чином, надані заявником ксерокопії документів, зокрема, копія листа Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради від 25.06.2013 вих. № 01-18-13/3809/1/19-13, довідки Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про виплачену ОСОБА_1 допомогу б/н, адміністративного позову, не є достатніми для відновлення цивільної справи та не є достатніми доказами для відновлення втраченого судового провадження повністю.

Враховуючи мету відновлення втраченого судового провадження, а саме заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши документи надані заявником, процесуальні документи, відомості отримані судом з АСДС Д-3 Ленінського районного суду м. Луганська та Єдиного державного реєстру судових рішень, суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження, зокрема в частині судових рішень опублікованих в Єдиному державному реєстрі та наявних в АСДС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 384, 386, 389, 390 КАС України, суд

ухвалив:

Відновити втрачене судове провадження в адміністративній справі № 437/11039/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про зобов`язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вік в частині повного тексту ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 29.07.2013 у справі № 437/11039/13-а про відкриття провадження у справі, повного тексту ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 03.10.2013 у справі № 437/11039/13-а про призначення справи до судового розгляду, повного тексту ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 28.10.2013 у справі № 437/11039/13-а про залучення відповідача, повного тексту ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 28.10.2013 у справі № 437/11039/13-а про витребування доказів, повного тексту ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 про залишення адміністративного позову без розгляду в частині вимог, повного тексту постанови Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 у справі № 437/11039/13-а про часткове задоволення позову, повного тексту постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 якою постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 13.03.2014 змінена, повного тексту ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 про відмову у відкритті касаційного провадження:

Справа № 437/11039/13-а

У Х В А Л А

про відкриття провадження в адміністративній справі

29 липня 2013 року м. Луганськ

Суддя Ленінського районного суду м. Луганська Женеску Е.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив :

Адміністративний позов складено та подано до суду з дотриманням вимог ст. 106 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі. Зазначена позовна заява відповідає вимогам ст. 104-109 КАС України, підстав для залишення без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6,17-19, 104-107 КАС України, суддя

ухвалив :

Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії. Призначити справу до розгляду у попередньому судовому засіданні на 27.08.2013 року о 09:30 годині у приміщенні Ленінського райсуду м. Луганська за адресою: м. Луганськ, вул. Новосьолова, 2/27. Направити відповідачеві копію адміністративного позову з копіями доданих до нього документів та запропонувати в зазначений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Роз`яснити сторонам їхні процесуальні права: знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів; знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи,задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи; одержувати копії судових рішень; оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів; користуватися іншими процесуальними правами, наданими КАС України. Окрім цього, позивач має право зміняти підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову й у суді апеляційної та касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Відповідач також має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти нього. Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

СУДДЯ Е.В. Женеску

Справа № 437/11039/13-а

2-а/437/442/13

У Х В А Л А

про закінчення підготовчого засідання і призначення справи до судового розгляду

« 03» жовтня 2013 року

Ленінський районний суд м. Луганська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

при секретарі: Бондаренко А.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в м. Луганську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії. В ході попереднього судового засідання було з`ясовано, що спір не врегульовано у порядку, визначеному ч.3 ст. 111 КАС України, а також було виконано вимоги ч.4 ст. 111 КАС України. Суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 110, 111, 121 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Призначити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії до розгляду у судовому засіданні адміністративну справу за позовом на 28.10.2013 року о 14-00 годин. Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Е.В. Женеску

Справа № 437/11039/13-а

У Х В А Л А

28 жовтня 2013 року

Ленінський районний суд міста Луганська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.,

при секретарі Бондаренко А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом. 28 жовтня 2013 року ухвалою Ленінського районного суду м. Лугаснька клопотання позхивачки ОСОБА_3 А ОСОБА_4 А ОСОБА_4 задоволено та залучено до участі у справі другого відповідача Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради. 18 жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення доказів шляхом зобов`язання відповідача Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради надати суду відомості, які підтверджують перебування (з якого саме часу) позивачки на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради, а також довідки про розмір щомісячної виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з моменту перебування на обліку по день розгляду даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суд, оглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, прийшов до висновку, що у наданні вказаних доказів у позивача дійсно виникли труднощі, а тому заяву про забезпечення доказів у справі слід задовольнити. На підставі викладеного, керуючись ст. 71,73 -75, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, - задовольнити. Витребувати у відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради:

- відомості, які підтверджують перебування (з якого саме часу) ОСОБА_1 на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради,

- довідку про розмір щомісячної виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з моменту перебування на обліку по день розгляду даної справи. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали до Донецького апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Луганська. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Е.В. Женеску

Справа № 437/11039/13-а

У Х В А Л А

28 жовтня 2013 року

Ленінський районний суд міста Луганська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.,

при секретарі Бондаренко А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом. 18 жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з письмовою заявою у якій просила залучити до участі у справі у якості співвідповідача Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради (ліквідаційну комісію). Згідно ч.ч. 1,3 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Суд, оглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 52,60, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 , - задовольнити. Залучити у якості другого відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії. Копію ухвали разом із копією позовної заяви та повісткою про виклик до суду надіслати сторонам по справі. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Женеску

Справа № 437/11039/13а

У Х В А Л А

про залишення адміністративного позову без розгляду

13 березня 2014 року

місто Луганськ

Суддя Ленінського районного суду м. Луганська Женеску Е.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

22 липня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Луганська із вказаним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку і виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов`язати Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на відповідний період, з 18.06.2012 року по день ухвалення рішення по справі з урахуванням проведених виплат. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Правові наслідки пропуску строку звернення до суду передбачені положенням частини першої статті 100 КАС України, згідно якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. Як вбачається, позивачем при поданні даного позову пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав, так як позивач дізналася про порушення своїх прав ще у січні 2012 року, тобто більш ніж за півтора роки до звернення до суду з цим позовом, оскільки про таке порушення вона дізналася або повинна була дізнатись ще в момент виплати їй допомоги у неналежному розмірі. Позивачем була подана заява про поновлення строку на звернення з адміністративним позовом, в якій просила поновити пропущений строк на звернення до суду з 18.06.2012 року, але доказів, на підставі яких можна було б вважати, що строк, встановлений законом, пропущено з поважних причин позивачем не наведено. Відповідно до ст.57 Конституції України, всі законодавчі акти, які стосуються прав та обов`язків громадян обов`язково підлягають оприлюдненню. Юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення їй строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини. Крім того, звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України. Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав з вимогами до відповідача про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої соціальної допомоги підлягають залишенню без розгляду в частині вимог за період з 18.06.2012 року по 21.01.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 99. ст. 100 КАС України,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог за період з 18.06.2012 року по 21.01.2013 року - залишити без розгляду. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.В. Женеску

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Ленінський районний суд м. Луганська у складі: головуючого судді Женеску Е.В., при секретарі Бондаренко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовом до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання дій протиправними, мотивуючи свої вимоги тим, що вона має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на теперішній час перебуває на обліку у Департаменті з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, як особа, застрахована у системі соціального загальнообов`язкового страхування. Вона отримує від відповідача допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, який складає 130,00 грн. на місяць. Вважає дії відповідача по нарахуванню та виплаті їй вказаної допомоги протиправними, оскільки відповідно до чинного законодавства допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованій особі надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Просила суд визнати дії Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з 18.06.2012 року по день ухвалення рішення по справі з урахуванням проведених виплат. Позивачка в судове засіданні не з`явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до початку судового засідання надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 13.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 18.06.2012 року по 21.01.2013 року включно залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 57-58). Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу на підставі заявленого позову та з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження дитини є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує грошову допомогу як застрахована особа у розмірі 130,00 грн., виплату якої з 01.01.2013 здійснює Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, що підтверджується довідкою відповідача (а.с. 16). У червні 2013 року позивач зверталася до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради з питання виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, на що отримала відмову відповідача (а.с. 13-14, 15). Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв`язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» (далі - Закон № 2240). Статтею 1 Закону № 2240 визначено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв`язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім`ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов`язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім`ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Згідно ст. 2 Закону № 2240 страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом. Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Одним із принципів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав. Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. До 1 січня 2008 року дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон № 107-VI) правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 44. Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 44 Закону № 2240-III. Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI Про Державний бюджет України на 2009 рік та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI Про Державний бюджет України на 2010 рік (далі Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався. Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися. Оскільки ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», не встановлювалось на 2011 та на 2012 роки іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір допомоги, а положення Постанови КМУ № 1751 «Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27.12.2001 було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (п.1), то застосовувати зазначену постанову Кабінету Міністрів України до особи, яка застрахована в системі загальнообов`язкового страхування не можливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2012 року. За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» також не встановлювався іншій розмір вказаного виду допомоги, ніж у Законі України № 2240. Прожитковий мінімум (відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум») - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст.ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає - з 1 січня - 893 гривні, з 1 квітня - 911 гривень, з 1 липня - 917 гривень, з 1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня - 961 гривня., ст. 7. Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» - з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні. Позивачка отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому від законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Тобто, своїми діями відповідач порушив права позивача на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист, який гарантується державним соціальним забезпеченням, що має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме за період з 22.01.2013 року по 22.07.2013 року, оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов`язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки з 01.01.2013 року повноваження у сфері соціального захисту населення здійснює Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, то саме цей суб`єкт владних повноважень є єдиним органом, що має можливість відновити порушені права позивачки за спірний період. Відповідно до ст. 99 КАС України, передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів. Але, оскільки позивачем ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до суду, позивач має право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.01.2013 року. В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача в подальшому здійсненні перерахунку та виплату допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд відмовляє з огляду на те, що суд розглядає справу з приводу тих правовідносин, що сталися, і не може прогнозувати дій відповідача на майбутнє. Згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). За таких обставин, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з місцевого бюджету м. Луганська пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням», Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", ст. 22 Конституції України, ст. ст. 2, 6-10, 17, 104, 105, 128, 158-163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати протиправними дії Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років. Зобов`язати Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради здійснити донарахування та виплату допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з 22.01.2013 року по 22.07.2013 року з урахуванням проведених виплат. Стягнути з місцевого бюджету м. Луганська на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 34 (тридцять чотири) гривні 41 копійка. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: Е.В. Женеску

Головуючий у 1 інстанції - Женеску Е.В.

Суддя-доповідач - Яковенко М.М.

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року справа № 437/11039/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Ханової Р.Ф., Гайдара А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року по адміністративній справі № 437/11039/13-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року по адміністративній справі № 437/11039/13-а позовні вимоги задоволені частково (а.с.59-61). Визнані протиправними дії Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років. Зобов`язано Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради здійснити донарахування та виплату допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на відповідний період, з 22.01.2013 року по 22.07.2013 року з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року по адміністративній справі № 437/11039/13-а позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 18.06.2012 року по 21.01.2013 року залишений без розгляду. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги (арк. справи 64-67). Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження. Від апелянта надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача надійшли письмові заперечення. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне. Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач є матір`ю дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує грошову допомогу як застрахована особа у розмірі 130 грн., виплату якої з 01.01.2013 року здійснює Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, що підтверджується довідкою відповідача (а.с.16). Колегія суддів зазначає, що Департамент з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради є належним субєктом владних повноважень, який створений з метою здійснення повноважень та функцій в галузі соціального захисту населення, та на виконання функцій з призначення і здійснення державної допомоги сім`ям з дітьми. В червні 2013 року позивач зверталася до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради з питання виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, на що отримала відмову відповідача (а.с.15). Позивач перед виходом до декретної відпуски по догляду за дитиною була працюючою особою. З прийняттям змін у законодавстві, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до Постанови КМУ № 32 від 16 січня 2007 року з квітня 2007 року вже не виконує функції щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до 3 трьох років застрахованим особам. Спірна допомога виплачується за рахунок держави і саме держава узяла функцію такі виплати здійснювати. Такі виплати почало здійснювати відповідні територіальні підрозділи УПСЗ населення. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. За положеннями частини третьої статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановлено законом. Так, до 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-ІІІ встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідно до статті 15 Закону № 2811-ХІІ, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення № 10-рп/2008) визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III. Крім того, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ. Оскільки у даній справі, спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов`язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Така правова позиція також підтверджена Верховним Судом України у його постановах від 11 грудня 2012 року у справі за позовом фізичної особи до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області (номер ЄДРСР 28332586) та від 25 грудня 2012 року у справі за позовом фізичної особи до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Донецьку ради (номер ЄДРСР 28332590), які, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для всіх судів України. Оскільки іншими законами не встановлювалось інший ніж у Законі розмір допомоги, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій воно суперечить закону, що стосується розміру допомоги застосовуватись не може, отже, у відповідача наявний обов`язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому Законом № 2240-ІІІ, до досягнення дитиною трирічного віку. Задовольняючи частково вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у зазначений період відповідач діяв неправомірно. Тобто, своїми діями відповідач порушив права позивача на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист, який гарантується державним соціальним забезпеченням, що має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. При чому суд правильно вирішив питання, з урахуванням ст.ст.99, 100 КАС України щодо часу, з якого підлягає захист порушеного права позивача, - з 22.01.2013 року. В той же час задовольняючи вимоги по 22.07.2013 року суд не обґрунтував такої позиції, при тому, що позивач просила здійснити захист порушеного права по день винесення постанови суду. Тобто, колегія суддів зазначає, що суд правильно вирішив спір по суті, але фактично вирішив не всі заявлені вимоги та помилково визначив дату 22.07.2013 рік, в той час, як спір потрібно було вирішувати в межах заявлених вимог принаймі по 13.03.2014 рік включно, тобто по час по який порушується право позивача та здійснюється захист в судовому порядку. В даному випадку вимоги апеляційної скарги про захист порушеного права позивача по день прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку з урахуванням ст.201 КАС України, про часткове задоволення апеляційної скарги, що є наслідком зміни постанови суду в частині дати захисту прав позивача. Керуючись статтями 2, 11, 160, 162, 167, 184, 195, 197, 198, 199, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року по адміністративній справі № 437/11039/13-а змінити. Абзац 3 резолютивної частини постанови суду змінити, а саме цифри «по 22.07.2013 року» викласти в слідуючий редакції «по 13.03.2014 року». В іншій частини постанову суду залишити без змін. Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя М.М. Яковенко Судді Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

12 червня 2014 року м. Київ К/800/30500/14

Суддя Вищого адміністративного суду України Цуркан М.І., розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року, зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, цей позов задоволено частково. Зобов`язано відповідача здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 , яка застрахована у системі соціального загальнообов`язкового державного соціального страхування, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років, з 22 січня 2013 року по 13 березня 2014 року з урахуванням проведених виплат. Визнано дії Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради протиправними. Відповідач звернувся з касаційною скаргою на зазначені рішення судів. У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV (КАС України) Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції. Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права. За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті). Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. За обставин, коли у такій категорії спорів існує усталена судова практика Верховного Суду України (відповідна правова позиція висловлена в постанові № 21-410а12 від 25 грудня 2012 року), а оскаржувані судові рішення їй не протирічать, підстав для перевірки матеріалів справи не вбачається. Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Виходячи з викладеного, та керуючись частиною п`ятою статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 13 березня 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Цуркан

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Сватівський районний суд Луганської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Попова