Провадження №2/242/221/19
Справа №242/1703/15-ц
24 червня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків співвласника-боржника,
Позивач 07.05.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків співвласника - боржника. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у липні 2013 року він звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Заочним рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26.09.213 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.11.2013 року, позов задоволено, з ОСОБА_2 стягнуто на його користь борг у сумі 124000,00 грн. 04.12.2013 року відділом державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП№41033270. В подальшому рішеннями Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2015 року та 26.01.2017 року на користь позивача з відповідача стягнуто інфляційні збитки та 3% річних. Виконанням рішень судів здійснює Мирноградський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, проте судові рішення боржником не виконано. З урахуванням уточнених вимог просив суд: виділити ОСОБА_2 , 1961 року народження, в натурі частку житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з варіантом поділу, визначеному на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №218 від 27.05.2016 року, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка становить 35/100 частин житлового будинку, загальною площею 51,92 кв.м., у вартісному вираженні 125 127 (сто двадцять п`ять тисяч сто двадцять сім) грн., всього будівель і споруд на суму 194 613 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот тринадцять) грн., що складає 43/100 реальних часток; звернути стягнення на частку ОСОБА_2 , 1961 року народження, у житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом переведення на позивача прав та обов`язків співвласника боржника та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 43/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, частина житлового будинку (літ.А-1): частина приміщення «2» площею 3,62 кв.м., приміщення «3» площею 20,5 кв.м., приміщення «4» площею 27,8 кв.м., загальною площею 51,92 кв.м., що становить 35/100 частини житлового будинку, а також: тамбур літ. а-1, сарай літ. Б-1, убиральня літ. У-1, 1/2 частина вимощення І, 1/2 частина воріт t, 1/2 частина огорожі №. Також просив стягнути на його користь судові витрати у справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.
Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом.
02.11.2015 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області у задоволенні позову відмовлено.
19.07.2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02.11.2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
18.04.2018 року Постановою Верховного Суду рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02.11.2015 року та рішення Апеляціного суду Донецької області від 19.07.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
06.08.2018 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області призначено у даній справі підготовче судове засідання на 04.10.2018 року.
19.11.2018 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що заочним рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.11.2013 року, позов задоволено, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 борг у сумі 124000,00 грн., дана обставина доказуванню не підлягає у відповідності з вимогами ст. 82 ЦПК України.
На підставі рішення суду позивачу видано виконавчий лист №2/242/1204/13 від 27.11.2013 року.
Згідно з постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Литвиненко Ю.В. від 04.12.2013 року, на підставі виконавчого листа №2/242/1204/13, виданого 27.11.2013 Селидівським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 124000,00 грн., відкрито виконавче провадження.
Згідно з постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 26.10.2016 року у відділі відкрито виконавче провадження ВП №52747917 на підставі виконавчого листа №2/242/1204/13, виданого 27.11.2013 року.
На підставі рішення суду позивачу видано виконавчий лист №2/242/162/15 від 27.03.2015 року.
На підставі рішення суду позивачу видано виконавчий лист №242/4043/16-ц від 15.02.2017 року.
Постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 03.05.2017 року виконавче провадження №53864845 приєднано до виконавчого провадження №52773047.
Постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 26.10.2016 року виконавче провадження №47404068 приєднано до виконавчого провадження №52773047.
Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру речових прав власності на нерухоме майно від 12 грудня 2013 року, виданою реєстраційною службою Селидівського міського управління юстиції Донецької області, у реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо належності боржникові ОСОБА_2 об`єктів нерухомості на праві власності.
Відповідно до довідки УДА ЦНППВАЗ м. Красноармійська від 01 квітня 2014 року за ОСОБА_2 автотранспорт и мототранспорт не зареєстрований.
Згідно з актами, складеними державним виконавцем від 25 та 31 березня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 , перевірити майновий стан боржника не є можливим, у зв`язку з неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника.
Також, під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №52773047, яке проводиться Мирноградським міським відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області, до складу якого входять виконавчі документ: виконавчий лист №2/242/1204/13 від 27.11.2013 року, виконавчий лист №2/242/162/15 від 27.03.2015 року, виконавчий лист №242/404/16-ц від 15.02.2017 року, державним виконавцем проведено ряд виконавчий дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 16 липня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить довідка №390/034-147 від 11.04.14 року, видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського МУЮ, актовий запис №115.
Згідно з договором купівлі-продажу від 20.09.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу, Приймак Т ОСОБА_4 П. належить будинок АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 на підставі статей 366, 371 ЦК України просив виділити ОСОБА_2 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі та звернути на неї стягнення з метою стягнення з ОСОБА_2 боргу, визначеного рішеннями судів.
Оскільки позивач звернувся до суду із позовом у 2015 року, суд застосовує Закон України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.
Відповідно до частини шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 січня 2016 року, задоволено подання відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності та визначено, що ОСОБА_2 як одному із подружжя належить на праві власності 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.
Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.
Частиною другою статті 366 ЦК України передбачено, що у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.
У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Разом із тим для реалізації кредитором такої вимоги підлягають з`ясуванню усі обставини, передбачені статтею 366 ЦК України (недостатність у боржника іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, можливість чи неможливість виділу в натурі частки із спільного майна в натурі без повної втрати і зміни її цільового призначення, тощо).
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27 травня 2016 року № 218 провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1 з організацією окремих квартир, які відповідають вимогам державних будівельних норм, можливо. Експертом запропоновані варіанти розподілу вказаного житлового будинку на дві окремі квартири.
Суд враховує даний висновок судової будівельно-технічної експертизи від 27 травня 2016 року № 218, та вважає, що виділ в натурі частки боржника ОСОБА_2 із спільного майна в натурі без повної втрати і зміни її цільового призначення можливий.
Суд звертає увагу, що відповідачі будучи обізнаними про розгляд даної цивільної справи, оскільки до цього часу вони активно брали участь у її розгляді до перегляду у касаційній інстанції, не надали належних та допустимих доказів того, що виконання рішень суду, які знаходяться на примусовому виконанні у Мирноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області, можливо іншим шляхом.
Тягар доказування достатності чи недостатності у відповідача майна, на яке може бути звернуто стягнення покладається на самого відповідача, який до суду не з`явився.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин та з підстав, передбачених указаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та захист прав позивача в обраний ним спосіб.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне з відповідачів на користь позивача стягнути понесені ним судові витрати у справі, що разом становить 3199,39 грн., які складаються із судового збору у розмірі 243,60 грн., судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 267,31 грн., витрати пов`язані із проведенням експертизи на підставі рахунку №48 від 22.02.216 року у розмірі 2396,16 грн., судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 292,32 грн., у рівних частках з кожного у розмірі 1599,69 грн..
Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків співвласника-боржника задовольнити.
Виділити ОСОБА_2 , 1961 року народження, в натурі частку житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з варіантом поділу, визначеному на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №218 від 27.05.2016 року, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка становить 35/100 частин житлового будинку, загальною площею 51,92 кв.м., у вартісному вираженні 125 127 (сто двадцять п`ять тисяч сто двадцять сім) грн., всього будівель і споруд на суму 194 613 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот тринадцять) грн., що складає 43/100 реальних часток.
Звернути стягнення на частку ОСОБА_2 , 1961 року народження, у житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом переведення на позивача прав та обов`язків співвласника боржника та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 43/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, частина житлового будинку (літ.А-1): частина приміщення «2» площею 3,62 кв.м., приміщення «3» площею 20,5 кв.м., приміщення «4» площею 27,8 кв.м., загальною площею 51,92 кв.м., що становить 35/100 частини житлового будинку, а також: тамбур літ. а-1, сарай літ. Б-1, убиральня літ. У-1, 1/2 частина вимощення І, 1/2 частина воріт t, 1/2 частина огорожі №.
Стягнути з ОСОБА_2 , 1961 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1599 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 69 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1599 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 69 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.І.Капітонов