Постанова

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 331/7787/14-ц

провадження № 61-24058св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А., Лесько А. О. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

скаржник - комунальне підприємство «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради,

суб`єкт оскарження - Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою комунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони і праці» Запорізької обласної ради на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року комунальне підприємство «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради (далі - КП «Запорізький обласний центр охорони праці») звернулося до суду зі скаргою на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними щодо стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не повідомив його у строк, встановлений частиною п`ятою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», про відкриття виконавчого провадження № 50684870 та не надіслав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 квітня 2016 року. Внаслідок вказаного скаржник був позбавлений можливості вчасно добровільно виконати рішення суду про стягнення з КП «Запорізький обласний центр охорони праці» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 43 523,75 грн, тому з нього безпідставно було стягнуто виконавчий збір у розмірі 10 % на користь ВДВС за несвоєчасне виконання рішення суду.

11 травня 2016 року КП «Запорізький обласний центр охорони праці» отримало по пошті постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 квітня 2016 року у справі ВП №50684870, де було зазначено строк для добровільного виконання постанови до 12 квітня 2016 року.

Враховуючи несвоєчасне отримання постанови про виконавче провадження, КП Запорізький обласний центр охорони праці» 12 травня 2016 року було подано до ВДВС заяву про відкладення провадження виконавчих дій, з метою добровільного виконання рішення суду. Однак постанова про відкладення виконавчих дій не була винесена.

У зв?язку з наведеним КП «Запорізький обласний центр охорони праці» просило суд визнати неправомірним дії Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції щодо стягнення з КП «Запорізький обласний центр охорони праці» виконавчого збору у розмірі 10% від примусово стягнутої суми в ході виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року у справі № 331/7787/14-ц та зобов`язати Жовтневий ВДВС Запорізького міського управління юстиції повернути КП «Запорізький обласний центр охорони праці» незаконно утриману суму 4 987,13 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірнии дії Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції щодо стягнення з КП «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради на користь Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції виконавчого збору у розмірі 10 % від примусово стягнутої суми в ході виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 у справі № 331/7787/14-ц.

Зобов`язано Жовтневий ВДВС Запорізького міського управління юстиції повернути КП «Запорізький обласний центр охорони праці» незаконно отриману суму штрафної санкції в розмірі 4 987,13 грн.

Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що боржник отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду, а тому був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду у передбачений строк.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що належними і допустимими доказами доведено існування одночасно двох обставин, а саме невиконання КП «Запорізький обласний центр охорони праці» у добровільному порядку рішення суду і вжиття державним виконавцем передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що дає підстави обґрунтовано стверджувати про законність стягнення виконавчого збору.

У березні 2017 рокуКП «Запорізький обласний центр охорони праці» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу апеляційної інстанцій скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом розглянуто дану справу без належного повідомлення КП «Запорізький обласний центр охорони праці» про час і місце розгляду справи. Крім того, судом не враховано доводів скарги про порушення державним виконацем вимог статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» щодо відкладення виконавчих дій та поновлення боржнику строку для добровільного викнання рішення. Також державним виконавцем не направлялася на адресу боржника постанова про стягнення виконавчого збору.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року стягнуто з КП «Запорізький обласний центр охорони праці» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 24 жовтня 2013 року по 24 червня 2014 року в сумі 49 871,25 грн та судовий збір в розмірі 498,71 грн. Зазначене рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця від 05 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище рішення суду. Боржнику КП «Запорізький обласний центр охорони праці» запропоновано у строк до 12 квітня 2016 року добровільно виконати рішення суду. Копія постанови надіслана на адресу боржника.

Достовірних відомостей про дату отримання зазначеної постанови боржником матеріали справи не містять.

З матеріалів справи та пояснень КП «Запорізький обласний центр охорони праці» вбачається, що останньому 26 квітня 2016 року стало відомо про існування відритого виконавчого провадження, та лише 12 равня 2016 року ним до виконавчої служби було надано заяву про відкладення виконавчих дій з метою добровільного погашення заборгованості.

У зв?язку з невиконанням боржником вимоги про добровільне виконання рішення суду постановами державного виконавця від 13 квітня 2016 року накладено арешт на кошти боржника, а також накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а. с. 106-110).

13 квітня 2016 року державним виконавцем також була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4 352,37 грн (а. с. 102).

18 травня 2016 року від боржника на депозитний рахунок виконавчої служби надійшли кошти при примусовому виконанні виконавчого листа у розмірі 48 476,12 грн, які розпорядженням від 23 травня 2016 року були розподілені наступним чином: 43 523,75 грн як борг на користь ОСОБА_1 ; 4 352,37 грн - виконавчий збір; 600,00 грн - витрати на проведення виконавчих дій (а. с. 114).

23 травня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв?язку з його виконанням (а. с. 115).

Згідно частин другої та п?ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) (далі - Закон) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Примусове виконання рішення суду починається після закінчення строку, встановленого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду (стаття 27 Закону).

Порядок та умови стягнення виконавчого збору визначені частиною третьою статті 27, статтею 28 Закону, згідно яких, зокрема, у разі неотримання документального підтвердження про повне виконання рішення майнового характеру боржником до початку його примусового виконання з боржника стягується виконавчий збір у розмірі десять відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню.

Частиною першою статті 31 Закону встановлено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судами, боржник отримав відомості про відкрите виконавче провадження 26 квітня 2016 року.

Таким чином є правильними висновки апеляційного суду, що боржник, подаючи заяву 12 травня 2016 року до виконавчої служби про можливість добровільного виконання рішення суду, мав достатньо часу для вжиття заходів з добровільного виконання рішення суду. Невчасне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження не позбавило КП «Запорізький обласний центр охорони праці» реальної можливості вчинити дії з добровільного виконання рішення суду до його примусового виконання.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов?язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Апеляційний суд, врахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Доводи касаційної скарги, що апеляційним судом розглянуто справу без належного повідомлення КП «Запорізький обласний центр охорони праці» про час і місце розгляду справи, є безпідставними, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 14 грудня 2016 року представник скаржника отримав судову повістку про виклик у суд на 25 січня 2017 року на 12 год. 40 хв. (а. с. 138).

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргукомунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик