Номер провадження: 22-ц/813/4284/19
Номер справи місцевого суду: 508/690/17
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання непрацездатного батька,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , в якому з урахуванням уточнень (а.с. 1-2, 139) просив суд стягнути з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його користь в розмірі 700 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 рокуухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 700 грн. з індексацією відповідно до закону.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 рокускасувати та закрити провадження у справі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам , з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач, який з 20 червня 2007 року є пенсіонером по інвалідності 2 групи довічно, визнаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 11 серпня 2000 року був зроблений відділом РАЦС Миколаївського РУЮ в Одеській області відповідний запис в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства під №10 (а.с.34).

19 серпня 2000 року Костопільським районним відділом РАЦС Рівненської області видано на ім`я ОСОБА_4 свідоцтво про народження, згідно якого батьком її значиться ОСОБА_3 , тобто позивач (а.с.33).

21 лютого 2017 року ОСОБА_4 після одруження з ОСОБА_6 змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, про свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.26).

Згідно довідок Березівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, позивач на даний час перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності (2 група) з вирахуванням аліментів на іншу дитину, згідно виконавчого листа №2-265 (а.с.4,83,95).

Із звіту управління Пенсійного фонду в Миколаївському районі Одеської області про здійснення відрахування та виплати вбачається, що з позивача здійснювалось відповідне утримання за виконавчими документами (а.с.100,101).

Згідно довідки про доходи №97 від 15 березня 2108 року, позивач отримує орендну плату за землю в розмірі 7154,30 грн. (а.с.108).

Відповідачка перебуває на обліку як безробітна в Острозькому МРЦЗ з 06.10 2017 року (а.с.51).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 , районний суд виходив з того, що позивач, як інвалід ІІ групи, непрацездатний та за станом здоров`я, потребує матеріальної допомоги, а відповідачка, як його дочка, повинна надавати своєму батьку таку матеріальну допомогу.

Апеляційний суд частково погоджується із таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є непрацездатною особою, має 2 групу інвалідності загального захворювання, проживає сам , отримує пенсію по інвалідності з якої вираховуються аліменти на неповнолітнього, а тому, зважаючи на скрутне матеріальне становище, він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітня донька.

Як на правове обґрунтування наведених підстав позивач посилався на статтю 51 Конституції України, статті 202, 205 СК України.

Частина 1 статті 10 СК України передбачає якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

При визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених у частини 4 статті 75 СК України, а саме: визначення особи, такою що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, критерієм потреби у матеріальній допомозі є прожитковий мінімум, визначений законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», встановлено в 2018 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1 373 грн., з 1 липня - 1 435 грн., з 1 грудня - 1 497 грн.

Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має вирішальне значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів.

Згідно до роз`яснень пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 202 СК України, відповідно до якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зазначеної норми, підставами виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків виникає у разі наявності двох умов: непрацездатність батьків та потреба батьків у матеріальній допомозі.

Непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за медичними критеріями або за віковими ознаками. Отже, непрацездатним вважається той, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи.

Статтею 205 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При цьому судом враховуються всі заслуговуючі на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

В залежності від цих обставин і визначається розмір аліментів.

Так, з матеріалів справи, а саме згідно довідок Березівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області вбачається, що позивач на даний час перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності (ІІ група), яка за вирахуванням аліментів , згідно виконавчого листа №2-265 становить 1452 грн.(а.с.83,95).

Однак, на час розгляду справи в апеляційному суді, виплата аліментів уже припинилась з 13.05.2019 року в зв`язку з досягненням дитиною повноліття.

Як було встановлено судом першої інстанції, та про що сторони не заперечували у суді апеляційної інстанції, у позивача наявне нерухоме майно, а саме будинок та земельна ділянка, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , с АДРЕСА_3 , площею 7,6409 га, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності.

Позивач отримуєпенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. та дохід від надання своєї земельної ділянки в оренду. Так, згідно довідки про доходи, орендна плата за землю за 2017 рік склала 7154,30 грн. (а.с. 108).

Позивач у своєму позові зазначав, що його дочка ОСОБА_4 офіційно працевлаштована.

Однак, доказів працевлаштування та отримання доходів відповідачем позивач до суду не надав, доводи позову з цього приводу ґрунтуються лише на припущеннях.

Більш того, в матеріалах справа, на а.с. 51 міститься довідка, згідно якої відповідачка з 06.10 2017 року перебувала на обліку як безробітна в Острозькому МРЦЗ.

Відповідно довідки від 29.05 2019 року відповідач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради і отримує компенсацію фізичної особи, яка надає соціальні послуги з 17.09.2018 року по 12.09.2019 року що відповідно довідки складають за вересень 2018 року 85, 91 грн., за жовтень-листопад 2018 року- 184,10 грн., з грудня 2018 року по квітень 2019 року 192,10 грн.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається як на підставу звільнення від стягнення аліментів на утримання батька на те, що він не виконував стосовно неї своїх батьківських обов`язків, останній раз вона його бачила в малолітньому віці, не цікавився і не виявляв інтересу її розвитком , її навчанням, не брав участь у її вихованні, отриманні освіти, не знав, що вона вийшла заміж, що підтверджує пред`явлення позову до неї ще на дівоче прізвище.

З дитячих спогадів відповідачка пам`ятає, тільки образи батька, як в її адресу, так і на адресу матері, та побиття, оскільки він постійно знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені пояснення відповідачки в суді апеляційної інстанції позивачем не спростовувались.

Згідно листів заступника начальника Березівського міжрайонного відділу ДВС №8659/24-43 від 12 грудня 2017 року, №1325/24-43 від 13 лютого 2018 року та №4591/28-43 від 25 квітня 2018 року вбачається, що боржник, тобто позивач, здійснював аліментні платежі на утримання доньки ОСОБА_4 до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.60,71,94).

Згідно копій квитанцій, що залучені до матеріалів справи, аліменти на дочку ОСОБА_4 позивачем сплачувались частково та нерегулярно в сумах: 125, 150 та 105 грн. на місяць.

При цьому , заборгованість по сплаті аліментів на дочку ОСОБА_4 на 27.05.2010 року складала 15865,80 грн., за період 2007-2008 р.р. боржник погасив 1450 грн. Вся заборгованість по аліментам надочку ОСОБА_4 боржником була погашена лише 01.05.2017 року.

При цьому, позовні вимоги до доньки ОСОБА_4 позивач заявив 21.07.2017 року.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У зв`язку з викладеними обставинами, з урахуванням майнового стану позивача та відповідача, неналежного виконання позивачем своїх батьківських обов`язківщодо відповідачки , розміру прожиткового мінімуму на час пред`явлення позову та ухвалення рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача до 30 грн.щомісячно

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення підлягає зміні згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 30 грн. (тридцять грн.).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С. Комлева