Дата документу 22.03.2019 Справа № 335/6795/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6795/18 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1021/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування вимог зазначила, що з 11 вересня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 17.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів є меншим, ніж встановлений законом, та є недостатнім для утримання дитини.

На підставі зазначеного просила змінити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши їх розмір до суми 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року з нього стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 17.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Він добровільно виконує рішення суду, проте його сімейний стан змінився, оскільки він одружився та в нього народилась дитина. Крім того, на теперішній час він офіційно не працевлаштований, час від часу виконує будівельні роботи, стан здоров'я погіршився.

Вважав, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 13.05.2014 року є недостатнім для утримання та виховання дитини, є меншим за гарантований державною мінімальний розмір, а тому підлягає збільшенню до 972 грн., що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі зазначеного просив змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, збільшивши їх з 600 грн. щомісячно до 972 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2018 року вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року у розмірі 600 грн. щомісяця та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежне повідомлення про розгляд справи, недоведеність позовних вимог ОСОБА_4, звільнення від сплати судового збору за подання зустрічного позову, не дослідження доказів, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, його зустрічний позов задовольнити та змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, збільшивши їх з 600 грн. щомісячно до 972 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, вирішити питання про повернення судового збору, сплаченого ним за подання зустрічного позову.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для збільшення розміру аліментів до 1000 грн., фактичного визнання відповідачем позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 17.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

За приписами статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами частини першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 статтею 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд, зокрема, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівний обов'язок батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, враховуючи те, що дитина проживає разом з матір'ю, відповідач є здоровою, працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу, має на утриманні дитину від іншого шлюбу, фактично визнав позовні вимоги ОСОБА_4 в зустрічному позові, розмір аліментів, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року у розмірі 600 грн. щомісяця підлягає збільшенню до 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. та підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, відмовивши в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_3 фактично заявив ті ж самі позовні вимоги, що й ОСОБА_4 - збільшення розміру аліментів, зазначивши, що визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року розмір судового збору є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення її нормального розвитку, та є меншим за гарантований державною мінімум.

ОСОБА_3 не наведено обставин, які унеможливлюють сплату ним додатково 28 грн. різниці між заявленими вимогами ОСОБА_4 (1000 грн. щомісяця) та вимогами його зустрічного позову (972 грн. щомісяця).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 1000 грн. перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заслуговує на увагу, оскільки розмір прожиткового мінімуму не є статичним, а змінюється в сторону збільшення відповідно до Державного бюджету України на відповідний рік.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 року» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років дорівнює: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 року. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 року» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років дорівнює: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми ст. 187 ЦПК України, відкривши провадження за позовом ОСОБА_4 майже через три місяці після надходження позову, є неприйнятними з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що в день надходження до суду позовної заяви ОСОБА_4 суд першої інстанції звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.13).

04 вересня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла відповідь Новозлатопільської сільської ради Розівського району Запорізької області про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3, та на наступний день 05 вересня 2018 року судом першої інстанції було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 (а.с.18,19).

Посилання ОСОБА_3 на безпідставне залишення його зустрічного позову без руху для сплати судового збору не є тією обставиною, з якою закон пов'язує обов'язковість скасування рішення суду по суті позовних вимог.

ОСОБА_3 не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції із заявою про повернення судового збору в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги щодо отримання судової повістки після судового засідання спростовуються матеріалами справи (а.с.64).

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: