Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/20974/15-ц

провадження № 61-17111св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, у складі Савицького О. А.,від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва, у складі колегії суддів: Кравець В. А., Качана В. Я., Шиманського В. Й.,від 28 березня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», банк) про визнання договорів припиненими.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 24 квітня 2008 року між нею та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено 24 квітня 2008 року кредитний договір № 136/25 на суму 19 603, 96 долари США на придбання транспортного засобу марки «Skoda» модель «Octavia Tour» (№ кузова НОМЕР_1 ). На початок листопада 2014 року залишок за кредитом складав 697, 97 доларів США. 06 листопада 2014 року вона здійснила платіж у касі відділення банку № 67 у розмірі 510, 00 доларів США. 18 грудня 2014 року вона звернулась до відділення банку № 53 із заявою про повне погашення кредиту. Банк надіслав остаточний розрахунок, за яким вона 18 грудня 2014 року перерахувала на поточний рахунок банку 203, 28 долари США. Протягом січня-лютого 2015 року позивач намагалася отримати довідку про повне погашення кредитної заборгованості. 05 березня 2015 року вона повторно звернулася із заявою про отримання довідки про повне погашення кредитної заборгованості у відділенні банку № 69. На підставі розрахунку суми дострокового повернення по кредиту банком було заявлено, що така довідка не може бути видана, оскільки існує заборгованість за кредитом, що виникла у результаті несписання банком за графіком з поточного рахунку суми у розмірі 510, 00 доларів США. На письмове звернення позивача від 10 березня 2015 року з проханням списати з поточного рахунку 510, 00 доларів США у рахунок зобов`язань за листопад 2014 року та припинити безпідставно нараховувати проценти та пеню останній було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини, а також вказуючи про те, що заявник виконала умови кредитного договору, сплатила кошти, але банк безпідставно продовжує нараховувати заборгованість, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненими кредитний договір № 136/25 від 24 квітня 2008 року та договір застави транспортного засобу від 24 квітня 2008 року, а також визнати безпідставно нарахованими відповідачем пеню та проценти за невиконання кредитного договору № 136/25 від 24 квітня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 рокузадоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано припиненими кредитний договір № 136/25 від 24 квітня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_1 , та договір застави автотранспортного засобу б/н від 24 квітня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_1 . Визнано безпідставними нараховані ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» пеня та відсотки за невиконання кредитного договору № 136/25 від 24 квітня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач добросовісно виконала умови договору, а банк не здійснив дії, які передбачені кредитним договором, не списавши кошти з поточного рахунку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У грудні 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясовано обставини справи. Висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є необґрунтованим. Місцевим судом не було враховано, що з 21 листопада 2014 року у банку була введена тимчасова адміністрація. Відповідно до положень пункту 4 частини сьомої статті 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов`язань. Під час інвентаризації перевіряється наявність і відповідність балансової вартості фактичній вартості таких активів та зобов`язань неплатоспроможного банку заборгованості за зобов`язаннями банку перед кредиторами. На час проведення інвентаризації виплати з поточного рахунку позивача були тимчасово припинені, кошти, які знаходились на рахунку, були направлені на виплату позивачці через публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» згідно з процедурою виплати гарантованої суми вкладів за всіма договорами та за договорами банківського рахунку, незалежно від строку їх закінчення, про що позивачка була повідомлена.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2017 року поновлено уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року і ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року та відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

26 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання договорів припиненими, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2016 року призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 761/20974/15-ц (провадження № 61-17111св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

05 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

06 червня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання договорів припиненими, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у запереченні (відзиві) на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 квітня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 136/25 на суму 19 603, 96 долари США на придбання транспортного засобу марки «Skoda» модель «Octavia Tour» (№ кузова НОМЕР_1 ). Процедура погашення заборгованості за кредитним договором передбачена пунктом 2.5.1, згідно з яким щомісячно до дати, встановленої у графіку позичальник зобов`язаний поповнювати свій рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, відповідно до умов кредитного договору.

24 квітня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави автотранспортного засобу, за умовами якого остання передала у заставу банку автомобіль марки «Skoda» модель «Octavia Tour» (№ кузова НОМЕР_1 ), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На початок листопада 2014 року залишок за кредитом складав 697, 97 доларів США.

06 листопада 2014 року, маючи намір сплатити черговий платіж за кредитним договором, ОСОБА_1 здійснила платіж у касі відділення банку № 67 у розмірі 510, 00 доларів США.

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до відділення банку № 53 із заявою про повне погашення кредиту. Банк надіслав остаточний розрахунок, за яким позивачка перерахувала на поточний рахунок НОМЕР_3 , 28 долари США, що підтверджується меморіальним ордером № 371735 від 18 грудня 2014 року.

Встановлено, що протягом січня-лютого 2015 року ОСОБА_1 не отримала довідку про повне погашення кредитної заборгованості.

05 березня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернулася із завою про отримання довідки у відділення відповідача № 69.

На підставі розрахунку суми дострокового повернення по кредиту банком було заявлено, що така довідка не може бути видана, оскільки у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитом, що виникла у результаті несписання банком за графіком з поточного рахунку суми у розмірі 510, 00 доларів США.

На письмове звернення позивача від 10 березня 2015 року з проханням списати з поточного рахунку 510, 00 доларів США у рахунок зобов`язань за листопад 2014 року та припинити безпідставно нараховані проценти та пеню, банк у листі від 14 квітня 2015 року відповів відмовою.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтею 1066 ЦК України банк зобов`язаний виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум з його рахунка та до проведення інших операцій за рахунком та не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати обмеження його права розпоряджатися грошима на власний розсуд.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом (пункт 8.3 статті 8 названого Закону).

Пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція), передбачено, що: операційний день - це частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання та за наявності технічної можливості здійснюється їх оброблення, передавання і виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах; операційний час - це частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Згідно з пунктом 2.19 Інструкції розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка належним чином виконала свій обов`язок за договором № 136/25 від 24 квітня 2008 року, однак банк не здійснив дії, які передбачені кредитним договором, а саме не списав кошти з поточного рахунку, тому в силу статей 598, 599 ЦК України зобов`язання позивача перед відповідачем припинено шляхом їх належного виконання. Оскільки основне зобов`язання позичальника перед банком за кредитним договором припинилося шляхом його виконання, тому й похідні зобов`язання позивача перед відповідачем у вигляді застави також припинились.

Врахувавши непоінформованість позичальника про те, що у банку була введена тимчасова адміністрація, прийнявши до уваги неправомірність дій банку щодо нарахування пені та процентів за невиконання умов договору, так як неналежного виконання умов кредитного договору встановлено не було і банком таких доказів до суду не подано, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська