Справа № 462/6816/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/640/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Львівської області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в його користь 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Стефаніва Р.М. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000207 від 13.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.365 КК України.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вже понад два роки триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні, грубо порушуються його права як потерпілого та не проводяться усі необхідні слідчі дії.

Підтвердженням протиправної бездіяльності та незаконності дій названої вище службової особи прокуратури Львівської області, на переконання позивача, є винесення 29.11.2016 року постанови про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2016 року (Справа №461/8206/16-к), а тому цей факт не потребує доказування в даній справі.

Крім того, позивач посилався на те, що старший слідчий Стефанів Р ОСОБА_2 М. в грубій формі, на підвищених тонах розмовляв з ним, кричав, відмовився допитати його у якості потерпілого, чим порушив ст.ст.55,56 КПК України, не вручив йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не витребував та не долучив до матеріалів кримінального провадження його заяви про злочин разом з додатками, що є суттєвим доказом у справі, не дав відповіді на клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, яке було надіслане 21.11.2016 року на e-mail прокуратури Львівської області, чим грубо порушив ст.220 КПК України.

Зазначає, що незаконними, протиправними діями старшого слідчого прокуратури Стефаніва ОСОБА_3 йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає в нервовому стресі, переживаннях, порушенні режиму сну, через повну бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження за нібито відсутністю ознак кримінального правопорушення, систематичне умисне не визнання його потерпілим, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 22.01.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом є аналогічними доводам, викладеним позивачем у позовній заяві.

Апелянт звертає увагу, що судом не застосовано норми ст.ст.1173, 1174 ЦК України, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, неправомірно не враховано його відповідь на відзив, не враховано, що чинним КПК України не передбачено встановлення незаконності та протиправності дій (бездіяльності) посадових осіб, не надано належної правової оцінки його доводам щодо обґрунтування завданої йому моральної шкоди винесенням старшим слідчим Стефанівим Р ОСОБА_4 . незаконної постанови про закриття кримінального провадження, а також не враховано правових позицій Верховного Суду України у таких справах.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

18.02.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , справу призначено до розгляду в спрощеному порядку без повідомлення учасників справи.

25.03.2019 року прокуратура Львівської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи безпідставність заявлених позивачем вимог.

22.04.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії у названому складі суддів Львівського апеляційного суду.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 25.04.2019 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевичу А.В., провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід колегії суддів суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Левика Я.А. від 02.05.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід названого складу колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду: Бойко С.М., Копняк С.М., Ніткевича А.В., відмовлено.

У зв`язку із вирішенням питання відводу у встановленому процесуальним законом порядку, провадження у справі поновлено ухвалою суду від 11.06.2019 року.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.06.2019 року, є дата складення повного судового рішення 19.06.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова Зубачик Н.Б. від 19.12.2016 року (Справа №461/8206/16-к) скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Стефаніва Р.М. від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000207 від 13.10.2016 року, скасовано.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000207 від 13.10.2016 року, направлено до СВ прокуратури Львівської області для продовження досудового слідства.

Названою вище ухвалою слідчого судді встановлено, що, закриваючи кримінальне провадження, слідчий Стефанів Р.М. зазначив про те, що ним було допитано свідків, а також проведено ряд слідчих дій, зокрема, досліджено документи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, однак, допитати ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки останній відмовився від дачі показань та на подальші виклики не з`являвся, а тому на підставі зібраних доказів слідчий дійшов висновку про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.365 КК України.

Скасовуючи постанову слідчого Стефаніва Р.М., слідчий суддя визнав такі висновки передчасними, вказавши на необхідність допиту ОСОБА_1 та проведення судово-медичної експертизи.

Інших доказів, які б підтверджували незаконність дій та/або бездіяльності названої вище службової особи прокуратури Львівської області, про які позивач описує у своїй позовній заяві, та виникнення у результаті таких дій, рішень та/або бездіяльності негативних наслідків для позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні, ним не надано.

За загальним правилом, яке міститься у статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК), зокрема, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22.06.2017 року у справі №6-501цс17.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цього органу.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а й факт заподіяння шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) заподіювача та шкодою, на яку позивач посилається у своїй заяві, оскільки сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення та подальше скасування такого процесуального рішення слідчого в порядку кримінального судочинства за скаргою позивача, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на наявність протиправної бездіяльності службової особи прокуратури Львівської області по даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 червня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.