Провадження № 2/161/976/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів з батька, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. 19 лютого 2019 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей.

Свої вимоги із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог мотивує тим, що з 2011 року по 2016 рік проживала з відповідачем у фактичних сімейних відносинах. Від спільного життя у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Запис про батька в свідоцтві про народження дітей був зазначений за її вказівкою на підставі ч.1 ст.135 СК України. Їх спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо. Дійсним біологічним батьком дітей є відповідач, чого він не заперечує, однак не виконує своїх батьківських обов'язків.Вказує, що з відповідачем проживають окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На її прохання добровільно визнати батьківство та сплачувати стабільно аліменти на утримання доньок відповідач відмовляється, тому вона змушена була звернутися в суд з даним позовом.

Покликаючись на норми ст.ст. 121, 126,128,135, 180,184, 185,191 СК України просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в твердій грошовій сумі, в розміріпо 1500 гривень щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум.

Ухвалою від 04 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей прийнято до розгляду.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, а саме, просила стягувати на її користь аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно. В решті позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, вказував, що він є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.06.2011 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку, актовий запис № 1193, де зазначено батьком дитини - ОСОБА_5, а матір'ю дитини - ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.04.2014 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луцьку, актовий запис № 778, де зазначено батьком дитини - ОСОБА_5, а матір'ю дитини - ОСОБА_1 (а.с. 8).

Запис в графі «Батько» був зазначений зі слів матері дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьківство відповідно до частини першої статті 135 СК України №00 від 30.11.2018 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьківство відповідно до частини першої статті 135 СК України №0 від 30.11.2018 року (а.с.10).

Той факт, що діти були народжені позивачем від спільного проживання з ОСОБА_2, був визнаний самим відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу.

За змістом ст.ст.125-128 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану і якщо така заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника, повноваження якого мають бути нотаріально засвідчені, або надіслана поштою за умови її нотаріального засвідчення.

За відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду і підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов може бути пред'явлений матір'ю неповнолітньої дитини або особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема,ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії суд не може визнавати мирові угоди. Якщо відповідач виявить бажання добровільно подати заяву до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, суд має відкласти розгляд справи або оголосити перерву на строк, необхідний для вирішення питання в такому порядку, а в разі надання нового свідоцтва про народження дитини - закрити провадження у справі за відсутністю підстав для її судового розгляду.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 визнає своє батьківство стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак, спільної заяви з позивачем про визнання себе батьком дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подав.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У відповідності до положень ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 визнає себе батьком дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд дійшов висновку,що вимоги про визнання батьківства, внесення змін до актового запису підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3, проживають з матір'ю - ОСОБА_1, та фактично перебувають на утриманні останньої.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 грудня - 1626 гривень;від 6 до 18 років становить - 2 027, 00 гривень. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України.

Одночасно, ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначені розміру аліментів судом враховано ту обставину, що відповідач є працездатним та має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 04.12.2007 року.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, та те, що дитина повинна бути забезпечена матеріально як за рахунок матері, так і за рахунок батька також,суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, на кожну дитину, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст.121, 125, 128, 134, 135, 180-183 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 142, 258, 259, 264-268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни в актовий запис №1193 від 04 червня 2011 року про народження ОСОБА_3, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, записавши батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України.

Внести зміни в актовий запис №778 від 02 квітня 2014 року про народження ОСОБА_4, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, записавши батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяч) гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 05 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зОСОБА_2 в дохід держави 768 гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2; паспорт серії НОМЕР_5).

Дата складення повного тексту рішення22 березня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк