Номер провадження: 22-ц/813/476/19
Номер справи місцевого суду: 520/633/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за участю третьої особи - Державного підприємства «Інформаційний центр» про припинення застави та звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2017 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про припинення застави та звільнення майна з-під арешту, третя особа - Державне підприємство «Інформаційний центр», з проханням визнати припиненим право застави ПАТ «Дельта Банк» на автомобіль Mitsubishi Grandis, легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 /З, номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , що виникло на підставі договору застави від 03.10.2008 року № 26005/З, укладеного між ВАТ АСТРА БАНК та ОСОБА_3 та звільнити з-під арешту зазначений автомобіль, шляхом припинення застави рухомого майна, зареєстрованого 15.10.2008 року за № 8074096, обтяжувач: ПАТ «Дельта Банк», боржник- ОСОБА_4 (т. 1, а.с.1-3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, зокрема вирішено звільнити з-під арешту рухоме майно - автомобіль Mitsubishi Grandis, легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузова: НОМЕР_3 , шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 8074096, зареєстрований 15.10.2008 року реєстратором - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про обтяження - застави рухомого майна, обтяжувач - ПАТ «ДельтаБанк», боржник - ОСОБА_4 , в решті позовних вимог - відмовити (т. 2, а.с.89-92).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 в інтересах ПАТ «Дельта Банк» засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 09 лютого 2018 року. Апелянт зазначив, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року було винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому апелянт посилається на те, що позивач не виконав положення цивільного процесуального законодавства в частині доказування. Крім того, апелянт звернув увагу на те, що жодного доказу, що автомобіль був реалізований, за яких обставин, а головне чи надходили кошти в погашення кредиту від реалізації майна матеріали справи не містять. За твердженнями апелянта в разі реалізації заставного майна Банк не вчиняв би дій щодо продовження терміну обтяження заставного майна та не передавав би оригінал договору застави новому кредитору. Апелянт вказує на те, що зобов`язання за кредитним договором № 26005 позичальником не виконані, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не є стороною Договору застави № 26005/3, а отже, на думку апелянта, він не є учасником спірним матеріальних правовідносин, тому не є належним позивачем в контексті заявлених позовних вимог. Так апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі (т. 2, а.с.99-103).

Окрім того, 19 лютого 2018 року, також не погоджуючись з вище вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 зазначає, що судом при розгляді справи та постановленні рішення неповно встановлено обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а саме, суд не звернув увагу на положення п. 3 ч. 1 ст. 593 ЦК України, згідно з яким право застави припиняється у разі реалізації предмета застави. Окрім цього як зазначив апелянт згідно з ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком випадків, коли обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяжень. Також апелянт зазначає, що вказаний автомобіль було реалізовано ОСОБА_3 за погодженням з ПАТ «Астра Банк» та вся сума виручена від реалізації була направлена на погашення простроченої заборгованості за кредитом. Тому апелянт просить скасувати частково оскаржуване рішення суду та в скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (т. 2, а.с.113-116).

Ухвалами судді Апеляційного суду Одеської області Ващенко Л.Г. від 23.02.2018 року та 27.02.2018 року було відкрито апеляційне провадження за вище зазначеними апеляційними скаргами (т. 2, а.с. 120-121, 122-123), та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 року цивільну справу було призначено до розгляду (т. 2, а.с. 136).

20.03.2018 року від представника ПАТ «Дельта Банк» - Растворової Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року. Представник відповідача вказує на те, що рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується апелянтом ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Тому представник відповідача просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог - без змін (т. 2, а.с. 127-128).

18.06.2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року. Представник позивача вказує на те, що заставодержатель особисто підтвердив, що спірний автомобіль було продано за його згодою та гроші були зараховані в банк. Також представник позивача вказує на те, що спірний автомобіль було перепродано до того, як його придбав позивач, при цьому жодної заборони щодо його відчуження не існувало, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що після продажу автомобіля 29.03.2010 року жодною зі сторін, а саме ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_3 не було внесено жодних змін в Державний реєстр обтяжень рухомого майна і як наслідок не було припинено зобов`язання, що виникло внаслідок укладення договору застави 03.10.2008 року № 26005/3. Тому представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» (т. 2, а.с. 145-149).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.01.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача-апелянта ОСОБА_2 . - ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу позивача, проти задоволення апеляційної скарги відповідача - заперечував. Інші учасники провадження, в тому числі сторонам позивача-апелянта, в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї скарги, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд його скарги в Інтернеті-мережі на офіційній сторінці Одеського апеляційного суду. Тому, слід визнати, що апелянт-відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, та не з`явився в судове засідання до Одеського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача-апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволеннювиходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. ОСОБА_3 відчужив майно, яке перебувало в заставі ПАТ «АСТРА БАНК», на підставі договору застави №26005/З від 03.10.2008 року, й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, саме зі згоди заставодержателя ПАТ «АСТРА БАНК», що підтверджує добросовісність набуття майна позивачем. Застава рухомого майна - автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_4 , зареєстрованого 15.10.2008 року за №8074096, позбавляє позивача ОСОБА_2 реалізовувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності вказаним автомобілем. Тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині. При цьому, щодо інших позовних вимог суд першої інстанції вказав на те, що випадки припинення застави у зв`язку з реалізацією предмета застави саме заставодавцем, законом не передбачено, а тому вирішив відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції та частково задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 і відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2008 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 26005 на суму 29125 доларів США (т. 1, а.с. 65-67, т. 2, а.с. 53-58). В забезпечення виконання кредитного зобов`язання того ж дня 03.10.2008 року між ж ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_3 був укладений договір застави № 26005/3 автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_4 (т. 1, а.с. 71, т. 2, а.с. 59-60).

В матеріалах справи міститься копія повторного заочного рішення від 19 березня 2012 року, ухваленого Оболонським районним судом міста Києва в справі № 2-1671/12 в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , про дострокове погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов`язання. Вказаним рішенням суд вирішив задовольнити вимоги позивача та стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «АСТРА БАНК» заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом в сумі 25776 доларів США 53 центи, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.01.2012 року складає 205949 гривень 32 копійки. А також стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «АСТРА БАНК» пеню за прострочення виконання зобов`язання в сумі 21453 гривні 73 копійки та судові витрати по справі в розмірі 1820 гривень (т. 1, а.с. 8-13).

В матеріалах справи містяться копії матеріалів цивільної справи № 2-1671/12, зокремапозовна заява ПАТ «АСТРА БАНК», з якої вбачається, що 10.02.2009 року з заставним автомобілем відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої заставне майно було пошкоджено, що підтверджується довідкою №6116/3 від 12.05.2009 року. Грошові кошти по страховому відшкодуванню позивачем не отримано. 29.03.2010 року пошкоджений автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_4 , було реалізовано ОСОБА_3 за погодженням з ПАТ «АСТРА БАНК» за 8000 доларів США, вся сума виручена від реалізації була направлена на погашення простроченої заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та часткового дострокового погашення поточної кредитної заборгованості (т. 1, а.с. 8-13, 56-67).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України за вих. №31/26-12505б від 12.10.2017 року та доданих до неї документів спірний автомобіль 26.05.2012 року ОСОБА_3 був відчужений ОСОБА_9 . А 01.11.2014 року вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 29-39). При цьому, необхідно звернути увагу на те, що за результатами аналітичного пошуку ТЗ (спірного автомобіля) по «НАІС ДДАІ» МВС України, обмежень на спірний транспортний засіб не встановлено (т. 2, а.с. 30-31). Окрім того, за результатами перевірки з підсистем «НАІС ДДАІ» МВС України під обмеженнями транспортний засіб не перебуває (т. 2, а.с. 35). Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що у позовній заяві поданій 06.09.2011 року до Оболонського районного суду міста Одеси, ПАТ «АСТРА БАНК» вказали, що 29.03.2010 року пошкоджений автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_4 , було реалізовано ОСОБА_3 за погодженням з ПАТ «АСТРА БАНК» за 8000 доларів США, вся сума виручена від реалізації була направлена на погашення простроченої заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та часткового дострокового погашення поточної кредитної заборгованості (т. 1, а.с. 63).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», номер кузова: НОМЕР_4 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 01.11.2014 року зареєстрований за ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 4).

Крім іншого в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу прав вимоги від 30.07.2014 року, відповідно до якого ПАТ «АСТРА БАНК» відступив а АТ «Дельта Банк» право вимоги до боржників по кредитним договорам, в тому числі за кредитним договором №26005 та договорами забезпечення до нього (т. 2, а.с. 49-52).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частина 1 статті 593 ЦК України визначає випадки, за яких застава припиняється, зокрема у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Стаття 27 Закону України «Про заставу» встановлює, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком визначених законом випадків.

За положеннями ст. 10 вказаного Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки позивач - ОСОБА_2 являється добросовісним набувачем спірного транспортного засобу в контексті встановлених обставин справи у взаємозв`язку з положеннями діючого законодавства, відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання припиненим права застави також підлягають задоволенню. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що за умови задоволення позову лише в частині звільнення з-під арешту спірного транспортного засобу, рішення суду не передбачатиме настання відповідних юридичних наслідків, та, відповідно, сторона, яка звернулася до суду за захистом своїх прав не отримає відповідну сатисфакцію, та не матиме змоги вільно здійснювати право власності на підставі такого рішення. Так, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення відповідних позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. А відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, використовуючи при цьому способи, визначені частиною другою вказаної статті. Отже, за таких обставин, оскільки позивач набув право власності на спірний автомобіль на підставі передбаченого законом правочину, отримав перелік прав та обов`язків щодо передбаченого об`єкту права власності, оскільки існують перешкоди у вільному володінні спірним транспортним засобом, він має право звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відтак, доводи відповідача-апелянта апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, враховуючи вище наведене, встановлені обставини справи, положення діючого законодавства, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу позивача частково, а апеляційну скаргу відповідача залишає без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким визнати припиненим право застави Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на автомобіль Mitsubishi Grandis, легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , що виникло на підставі договору застави від 03.10.2008 року № 26005/З, укладеного між ВАТ АСТРА БАНК та ОСОБА_3 .

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

22.05.2019 року м. Одеса