Дата документу 13.03.2019 Справа № 320/1411/17-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/1411/17 Головуючий у 1 інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/489/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він проходив військову службу в Збройних Силах з серпня 1978 року. Під час проходження військової служби в Збройних Силах, отримав відкритий осколковий перелом лівого стегна у вигляді: "посттравматичного деформуючого остеартрозу лівого клінного суглобу, хронічного захворювання лівого стегна з рідкими загостреннями, вкорочення лівої нижньої кінцівки на І см з помірним порушенням функції. Остеохондроз поперекового відділу хребта, виразкова хвороба шлунку". Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 036580 від 09.01.2002 року йому було встановлена 3 група інвалідності.

Після проходження військової служби, він отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, його стан здоровя не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок захворювань травми, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок проходження військової служби він отримав чисельні захворювання. Його постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, ріку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищена АТ, тривогу, дратливість, болі в хребті та ногах.

Крім зазначеного він хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвалювання під час проходження служби. Він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасове полегшення, проте, потім він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу, його починають турбувати головні болі, запаморочення, "комок" в горлі та відчуття розпачу. Наслідками такого перехвалювання є нестабільний артеріальний тиск, який постійно та різко підвищується, що супроводжується сильними головними болями, нудотою, ріжучими болями в області серця, до того ж отримав значні ушкодження спини та нижніх кінцівок, внаслідок цього постійно страждає на набряки нижніх кінцівок. У звязку з травмою та захворюваннями, отриманими під час проходження військової служби, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички, бажання.

Щоденно його турбують головні болі та шум у вухах, які є нестерпними, оскільки знеболювальні ліки допомагають лише на кілька годин, а постійне приймання ліків також пагубно впливають на його здоровя. У звязку з контузією головного мозку, його щодня турбують запаморочення, шум в голові, біль в шийному-грудному та поперековому відділах хребта, який збільшується при ходінні та виконанні будь-яких фізичних навантаженнях. Він не може вільно пересуватися, оскільки після ходіння впродовж 3-4 годин, він відчуває сильну нестерпну головну біль, після такого короткотривалого ходіння чи виконання будь-якого фізичного навантаження, він має 2-3 дні перебувати в постільному режимі, оскільки біль є надто сильним та нестерпним. Він стає роздратованим, що позначається на його відносинах із родиною та знайомими. Всі ці фактори позначились на його сні, за останній рік він страждає на безсоння, не спить по 4 дні, потім 1,5-2 години поверхневого сну, і знову 4 дні безсоння на фоні сильних больових відчуттів.

Його заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію не може забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним, є просто неможливим. Це додає йому багато неприємних відчуттів, він змушений витрачати кошти на відновлення його здоровя, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, а платні ліки він не може придбати через їх високу ціну. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, коли працював.

Він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані. Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обовязки по господарству.

Тривале лікування позначилося не тільки на його здоровї, а також на його психіці, постійно виникають проблеми з придбанням ліків, які є занадто дорогими. Він постійно знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості відновлення здоровя не має і йому необхідно жити з усіма вище переліченими хворобами. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Порушено його нормальні життєві звязки, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Значна частина пенсії, яку він отримує, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування.

Просив відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоровя при виконанні обовязків військової служби. Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я, оскільки ушкодження здоровя він зазнав проходячи військову службу в Збройних Силах, саме там він і отримав травму та хвороби, які турбують його і по сьогоднішній день.

Після чисельних лікувань його стан здоровя не покращився. За результатами за висновками медико-соціальної експертної комісії, йому була встановлена 3 група інвалідності, яка повязана з виконанням обовязків військової служби. Свідоцтвом про хворобу № 303 по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що захворювання та травми як їх наслідки це захворювання та травма, повязані з виконанням обовязків військової служби. Захищаючи свої права та інтереси, він вимушений звернутися до суду.

Оскільки він є людиною, яка не розуміється в юридичних питаннях, йому необхідно було отримати консультацію у юриста, витратити значну кількість коштів на сплату отриманих юридичних послуг. Ці гроші були взяті ним з сімейного бюджету та витрачені не на свою родину, а на судове поновлення його прав, тому просить стягнути з Міністерства Оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Міністерства Оборони України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з Міністерства Оборони України судовий збір на користь держави в розмірі 1600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив військову службу в Збройних Силах з серпня 1978 року.

Згідно свідоцтва про хворобу № 303 від 10.08.2000 року по встановленню причинного звязку захворювань, в 1978 році, під час проходження військової служби в Збройних Силах, ОСОБА_3 отримав відкритий осколковий перелом лівого стегна у вигляді «посттравматичного деформуючого осте артрозу лівого колінного суглобу, хронічного захворювання лівого стегна з рідкими загостреннями, вкорочення лівої нижньої кінцівки на 1 см з помірним порушенням функції. Остеохондроз поперекового відділу хребта, виразкова хвороба шлунку», що також підтверджується медичними та військово-обліковими документами.

09 січня 2002 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, була встановлена III група інвалідності у звязку з отриманою травмою, яка повязана з проходженням військової служби, що підтверджується копіями виписки з акта огляду МСЕК серії СМЕ № 036580, довідки до акта огляду МСЕК (а.с.12).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що захворювання, яке отримав ОСОБА_3 під час проходження військової служби, пов'язане з її проходженням. Причинний зв'язок встановлено копією свідоцтва про хворобу № 303 від 10.08.2000 року, виписним епікризом, випискою з акта огляду МСЕК СМЕ № 036580 від 09.01.2001 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки сам факт захворювань, одержаних в період проходження військової служби, та наслідки таких хвороб спричинили позивачеві втрати немайнового характеру у вигляді моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його звичні нормальні зв'язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім'ї та суспільстві.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що хвороби, які отримав ОСОБА_3, пов'язані з проходженням військової служби. Причинний зв'язок встановлено копією свідоцтва про хворобу № 303 від 10.08.2000 року, виписним епікризом, випискою з акта огляду МСЕК СМЕ № 036580 від 09.01.2001 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність як моральної шкоди, такі і підстав для її відшкодування за рахунок Міністерства оборони.

Доводи апеляційної скарги про те, що Міністерство оборони є неналежним відповідачем у справі, являються неспроможними.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що захворювання позивача, яке призвело до стійкої втрати працездатності, пов'язані з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, при визначення розміру відшкодування суд першої інстанції не врахував, що позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково, яка є робочою, тому колегія суддів з урахуванням принципу зваженості, розумності і справедливості вважає за необхідне зменшити визначений судом першої інстанції розмір відшкодування до 50 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у цій справі змінити в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши його до 50 000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: