Справа № 372/2804/18
Провадження № 2-279/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченка О.М.,

при секретарі Євдокімова В.С.,

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2013 року справа № 361/4490/13-ц, а саме просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини до 1/6 частини усіх видів заробітку і до досягнення сином повноліття, оскільки з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів на даний час змінився його сімейний стан та він одружився, має на утриманні ще двох малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 10.08.2014 року, а його дружина є інвалідом дитинства та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має заробітку. У зв`язку з викладеними обставинами, просить змінити розмір аліментів, зменшивши їх до 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно.

Ухвалою судді від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач подав до суду письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на ті обставини, що позивач має можливість сплачувати аліменти в визначеному рішенням розмірі і не довів в своєму позові обставин, які є підставами для їх зменшення та повинен рівнозначно з відповідачем утримувати дитину сторін, але він всіляко намагається уникнути сплати аліментів в належному розмірі необхідному для сина.

Допитана в якості свідка дружина позивача, ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що, коштів які заробляє позивач не вистачає для потреб сім`ї, оскільки він сплачує аліменти, а його заробітна плата складає приблизно 10-11 тисяч гривень, а потрібно купувати речі дітям, меблі, окрім того у сім`ї є боргові зобов`язання.

Суд, вислухавши думку представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2013 року справа № 361/4490/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.06.2014 року, позивач ОСОБА_3 17.06.2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та від подружнього життя в них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.08.2014 року та син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 року від 17.06.2016 року.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як зазначив в своєму позові позивач, підставою зміни розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 є те, що змінився його сімейний стан, оскільки він має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу та на дружину, яка має інвалідність 3-ї групи з дитинства і даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища, оскільки як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, зокрема копії довідки про доходи №СЕ000000013 від 05.09.2018 року позивач офіційно працевлаштований та працює в ТОВ «Сесвандерхаве Україна», займає посаду механіка та має стабільний офіційний дохід, який з урахуванням сплачених аліментів становить більше ніж встановлена мінімальна заробітна плата по Україні.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів це створення сім`ї та народження дітей, суд бере до уваги, проте позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився, суду надано не було. Відповідно до довідки від 10.05.2018 року № 2035 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 не зареєстрований як субсидіант в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, що мають право на субсидію у управлінні соціального захисту населення Броварської райдержадміністрації, а отже має достатні доходи для оплати комунальних послуг за житло.

Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено таких змін матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я позивача, які б впливали на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, розмір вже стягнутих аліментів, навіть при наявності ще двох дітей та дружини, не є завищеним, обставини, на які посилається позивач у поданій заяві та покази надані свідком в судовому засіданні, не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що у задоволені позову ОСОБА_3 було відмовлено, а також положення ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 82, 83, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягнення аліментів, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зінченко