Ухвала

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 211/3113/16-ц

провадження № 61-9535зно19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства-фірми «Асоль», третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів, про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства-фірми «Асоль» (далі - ППФ «Асоль»), третя особа Державна інспекція з питань захисту прав споживачів, про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та захист прав споживачів.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ППФ «Асоль» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 21 817 грн 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 318 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ППФ «Асоль» відхилено. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року касаційну скаргу ППФ «Асоль» задоволено.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ППФ «Асоль», третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів, про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та захист прав споживачів відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року у цій цивільній справі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 426 ЦПК України до заяви додається у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року залишено без руху для надання доказів на підтвердження того, коли він дізнався про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. У випадку пропущення строку на подання заяви запропоновано подати клопотання про поновлення такого строку.

У червні 2019 року до суду касаційної інстанції на виконання вказаної ухвали надійшли матеріали для усунення недоліків цієї заяви, а саме: заява та додані до неї додаткові пояснення від 13 червня 2019 року, у якій заявник просить розглянути заяву та відкрити провадження у справі. У доданих до заяви поясненнях заявник посилається на те, що про існування обставин, які стали підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення, він дізнався 21 березня 2019 року при ознайомленні з матеріалами справи № 211/3113/16-ц.

Таким чином, убачається, що заявник дізнався про існування обставин, які стали підставою для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року саме 21 березня 2019 року, а заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення ним подано до суду касаційної інстанції 03 травня 2019 року, тобто більше ніж через тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування таких обставин. Тобто заявником пропущено передбачений пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК України тридцятиденний строк на подання такої заяви до суду.

При цьому заявник не порушує питання щодо поновлення цього пропущеного строку.

Згідно з частиною третьою статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення заяви без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Ураховуючи викладене, невиконання вимог ухвали суду про усунення недоліків заяви перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про перегляд постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року за нововиявленими обставинами, а тому заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 423-427 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства-фірми «Асоль», третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів, про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та захист прав споживачів визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали разом з доданими до заяви матеріалами повернути особі, яка подала заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник