Справа № 462/839/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/964/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Львів

Справа №462/839/18

Провадження № 22ц/811/964/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2

на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 21 січня 2019 року (суддя Румілова Н.М.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного авіапідприємства (ДАП) «Львівські авіалінії» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

встановив:

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в період з 28 жовтня 1971 року по 28 жовтня 2013 року працював у ДАП «Львівські авіалінії», був звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства. Вказує, що під час звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, залишилась невиплачена заробітна плата за період з січня 2012 року по листопад 2013 року. Просив стягнути з відповідача на свою користь нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 32 572,18 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме: за період з 1 листопада 2013 року по 16 лютого 2018 року у розмірі 267 030,92 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2018 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 32 572,18 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 . Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси позивача, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.Стверджують, що при звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку, залишилась невиплачена заробітна плата в розмірі 32 572,18 грн. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку складає 267 030,92 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДАП «Львівські авіалінії».

Наказом ДАП «Львівські авіалінії» від 28 жовтня 2013 року за №4/к звільнений з посади інженера з обліку дорогоцінних матеріалів провідного з 29 жовтня 2013 року у зв`язку з ліквідацією ДАП «Львівські авіалінії» на підставі п.1ст.40 КЗпП України.

Відповідно до довідки від 5 листопада 2013 року розмір заборгованості становив 53 830,12 грн., на час розгляду справи судом - 32 572,18 грн.

Розрахунок з відповідачем при звільненні не був здійснений.

Згідно із ч. 1 ст. 117 цього Кодексуу разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України,організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 цього Кодексупрацівник може звернутися з позовною заявою безпосередньо до районного, районного в місті, міського або міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові в частині стягнення середнього заробітку у розмірі 267 030,92 грн. за час затримки розрахунку, оскільки позивач пропустив встановлений строк звернення до суду. Судом враховано, що судовими наказами від 9 березня 2011 року, 12 березня 2012 року, 13 листопада 2012 року на користь позивача стягувалась заборгованість по заробітній платі.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2019 року.

Головуючий

Судді