Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 644/12423/14-ц

провадження № 61-28335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року в складі колегії суддів: Бровченко І. О., Швецової Л. А., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадщину.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2002 року та здійснювала за ним догляд.

Разом з тим, відповідачі, які є синами ОСОБА_5 не приймали участі у догляді за батьком, який з серпня 2011 року і до часу своєї смерті важко хворів, проходив курси хіміотерапії та опромінювання, потребував стороннього догляду та фінансової підтримки.

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 разом із колишньою дружиною ОСОБА_5 у 1999 році виїхали на постійне проживання до держави Ізраїль.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила: встановити факт її проживання зі ОСОБА_5 однією сім`єю та надати їй як спадкоємцю четвертої черги право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги; усунути ОСОБА_3 та ОСОБА_3 від права на спадкування.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 знаходилася із ОСОБА_5 у цивільному шлюбі та постійно проживала з ним однією сім`єю з вересня 2002 року в будинку АДРЕСА_1 до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт знаходження ОСОБА_1 і ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах і спільне проживання з 2002 року у будинку АДРЕСА_1 підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків, ксерокопією амбулаторної карти, відеозаписом весілля дочки позивачки, фотознімками.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що відповідачі після смерті свого батька спадщини не приймали, інші спадкоємці першої черги відсутні, у зв`язку з чим відсутні підстави для усунення відповідачів від спадщини та надання права на спадкування разом з першою чергою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала касаційного суду мотивована тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що питання про встановлення юридичного факту вирішується лише у тому разі, коли від цього факту встановлюються, змінюються або припиняються правовідносини. Суд не визначився з тим, для яких правових цілей встановлено юридичний факт, якщо відмовлено в позовних вимогах, для яких цей факт встановлювався.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що СК України і ЦК України набрали чинності з 01 січня 2004 року, проте встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2002 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на час смерті ОСОБА_5 реєстрація розлучення подружжя ОСОБА_6 в органах реєстрації актів громадянського стану не відбулась.

Крім того, СК України і ЦК України набрали чинності з 01 січня 2004 року, проте місцевий суд встановив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2002 року.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2002 року до часу смерті останнього необхідно відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадщину та усунення від спадкування є похідними від встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, вони також не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не повідомив учасників справи про час та місце розгляду справи.

Під час розгляду справи позивач надала суду докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема факту спільного проживання зі спадкодавцем у спірний період, проте апеляційний суд на вказані факти уваги не звернув.

Позивач має право на спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відповідачі втратили таке право, оскільки не надавали допомогу батькові, який такої допомоги потребував.

Доводи інших учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, у той час, коли вона стверджувала, що проживала однією сім`єю зі спадкодавцем.

Так, відповідно до листа Орджонікідзевського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06 вересня 2016 року, згідно з обліком записів актів розірвання шлюбу на ОСОБА_1 мається актовий запис про розірвання шлюбу від 31 березня 2015 року.

Вказану інформацію позивач приховала від суду, а подані позивачем фотографії та запис весілля дочки ОСОБА_1 не можуть підтвердити факту спільного проживання.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після якого відкрилася спадщина на домоволодіння на АДРЕСА_1 .

11 листопада 2014 року до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини.

11 листопада 2014 року до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_7 , сестра ОСОБА_5 , із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4

ОСОБА_4 з 10 липня 1990 року зареєстрований на АДРЕСА_1 .

З акту, складеного 06 січня 2015 сусідами домоволодіння на АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживав зі ОСОБА_5 та фактично прийняв спадщину після його смерті.

Відповідно до листа Орджонікідзевського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06 вересня 2016 року, згідно з обліковим записом актів розірвання шлюбу на ОСОБА_1 мається актовий запис про розірвання шлюбу від 31 березня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 256 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року.

КпШС Української РСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що, виходячи з положень статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до 01 січня 2004 року однією сім`єю не має юридичного значення. Крім того, на час смерті ОСОБА_5 реєстрація розлучення подружжя ОСОБА_6 в органах реєстрації актів громадянського стану не відбулась.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , викладені в касаційній скарзі щодо неповідомлення апеляційним судом про розгляд справи, оскільки такі доводи спростовані повідомленнями про вручення поштових відправлень, розписками, відповідно до яких позивач та її представник були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк