Справа № 462/5553/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 44160 грн. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано 09.10.2014 року. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08.12.2015 р. з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, шо понесла додаткові витрати на дитину, а саме на стоматологічні послуги в розмірі 75 360 грн. та послуги на відвідування дочкою басейну у розмірі 6 170 грн. та 6790 грн. З огляду на наведене, просить стягнути з відповідача половину вартості вказаних витрат.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач, за її згодою допитана як свідок, в порядку вимог ст. 234 ЦПК України, позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що сплата відповідачем аліментів на утримання дитини та мінімальний розмір офіційного заробітку не звільняє батька від обовязку нести додаткові витрати на дитину, які є не правом, а обовязком батька. Також пояснила, що звіт про здійснені відрахування та виплати ТзОВ «Козак-Буд» відносно ОСОБА_3, не є доказом майнового стану відповідача, оскільки у його володінні є транспортний засіб та нерухомість. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.87-88), просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.82), просить в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №093972 підтверджено, що батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2014 р. розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.6).

З довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 на вул. Й.Сліпого в м. Львів-Рудно разом з мамою ОСОБА_3 (а.с.9).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2015р. ухвалено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 жовтня 2015 року (а.с.7-8).

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.).

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою роз'яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач понесла додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_7 у лікаря-стоматолога, що підтверджується договором про надання стоматологічних послуг №17 від 02.04.2018 року (а.с.33-34), актом №1 здачі-прийняття стоматологічних послуг від 18.06.2018 року (а.с.35-36), діагностичним висновком рентгенолога ОСОБА_8 від 02.02.2018 року (а.с.42), копією медичної картки ОСОБА_7 (а.с.46-54) та квитанцією № 1-17/06/18 від 18.06.2018 р. прпо оплату стоматологічних послуг на загальну суму 75360,00 грн. (а.с.100).

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача слід стягувати додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_7 в розмірі половини сплаченої позивачем суми за надання стоматологічних послуг (а.с.100), що становитиме 37680 грн.

З договорів № ЛВС № 25126 від 26.09.2016 р. та № ЛВС № 34613 від 30.10.2017 р. з додатками, вбачається, що ОСОБА_3 в інтересах дочки ОСОБА_7 уклала договори з ТОВ "Спорт-Фореве" про надання спортивно-оздорвчих послуг ОСОБА_7, відповідно нею було понесено витрати в сумі 12 660 грн. на виконання договорів, що підтверджено копіями квитанцій (одна копія квитанції не містить суми а.с.22), за період з лютого 2017 року по травень 2018 року (а.с.10-27).

Разом з тим, суд не бере до уваги покликання позивача щодо стягнення понесених додаткових витрат з відповідача, повязаних із відвідуванням дочкою спортивно-оздоровчого комплексу на суму 6480 грн., оскільки позивачем не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності такого відвідування, належних доказів спортивних здібностей дитини, досягнень у спорті та значних результатів, тому не вважає зазначені витрати такими, що викликані особливими обставинами, тому у стягненні цих витрат слід відмовити.

Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 185 Сімейного кодексу, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 37680 грн. (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят гривень).

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2, адреса проживання: 79493, м.Львів-Рудно, вул. Й.Сліпого, 11.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: 79493, м.Львів-Рудне, вул. Коновальця, 62.

Повне рішення суду складено 19 березня 2019 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз