Справа № 448/783/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/2660/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Шандри М.М., Цяцяка Р.П.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 11 жовтня 2012 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував, що згідно умов зазначеного вище Договору такий складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів банку, що викладені на сайті ПриватБанку.

Зазначав, що відповідач ОСОБА_2, уклавши з позивачем Договір та отримавши грошові кошти, не виконувала належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем.

Станом на 31 березня 2017 року ОСОБА_2 заборгувала Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 13524,11 грн., з яких: 362.03 грн. - тіло кредиту; 9041,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом та 3000 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 620,20 грн. - штраф (процентна складова).

З огляду на наведене просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 13524.11 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Оскаржуваним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржив АТ КБ «ПриватБанк».

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Банком надані суду першої інстанції, саме первісні бухгалтерські документи про видачу та плату коштів за Кредитним договором. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відтак, є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і оповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги повної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії (погашення відображені у розрахунку заборгованості в графі «Сума погашення за наданим кредитом», а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов'язкових платежів.

Просить рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», суд виходив з тих обставин, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору між сторонами 11 жовтня 2012 року.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Судом встановлено, що 11 жовтня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір.

На підтвердження факту укладення договору позивачем надано копію анкети-заяви від 11 жовтня 2018 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто.

Згідно відомостей анкети-заяви, відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Зобов»язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Даний кредитний договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК України), складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_6 погодився з усіма істотними умовами договору.

Згідно Постанови НБУ від 17 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2 Ідентифікація клієнта не є обов»язковою , якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України».

Приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг дозволяє клієнту в подальшому користуватися усіма переліченими банківськими послугами без укладення окремого договору.

Наказом № СП-2010-64 від 21 січня 2010 року була затверджена процедура ідентифікації клієнта, згідно до якої клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить повну ідентифікацію, а саме - заповнює Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також сканується паспорт клієнта.

Згідно наказу № СП-2010-599 від 31 травня 2010 року, при оформленні кредитної картки за ініціативою Клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування Клієнта з карткою.

Підписуючи Анкету-Заяву 11 жовтня 2012 року Відповідач пройшов ідентифікацію в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких Анкет-Заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами по Банку, що не суперечить чинному законодавству.

Оскільки Відповідач раніше був ідентифікований та вже підписував Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Банку, колегія суддів вважає, що підписання додаткових анкет потребувало, в зв»язку з чим під час видачі кредитної картки клієнта працівником банку було лише сфотографовано відповідача із даною карткою.

22 березня 2013 року року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за номером НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2016 року.

Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

22 березня 2013 року на кредитну картку відповідача Банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн.

Відповідачка сплачувала кошти на погашення заборгованості за договором №б/н від 11 жовтня 2012 року, зокрема нею 06 вересня 2013 року сплачено 45 гривень, 27 листопада 2013 року сплачено 200 гривень, 04 лютого 2014 року - 100 гривень, 28 лютого 2014 року - 100 гривень, 20 травня 2014 року - 200 гривень, 30 травня 2014 року - 1500 гривень, останній платіж внесено 02 вересня 2014 року (а.с.5).

З позовом банк звернувся 30 червня 2017 року.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Колегія суддів вважає, що сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Враховуючи норму ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те. що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням Заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Отже, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що Банк не довів належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору між сторонами 11 жовтня 2012 року не знайшов свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором б/н від 11 жовтня 2012 року, станом на 31 листопада 2017 року, наданого Банком, загальна сума становить 13524.11 грн., з яких:

362.03 грн. - заборгованість за кредитом;

9041.88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 грн. - штраф (фіксована частина);

620.20 грн. - штраф (процентна складова).

Колегія суддів вважає, що Банк надавши кошти відповідачу шляхом встановлення кредитного ліміту згідно Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також тарифів, виконав взяті на себе зобов»язання щодо надання ОСОБА_2 кредиту в розмірі 300, шляхом видачі йому 22 березня 2013 року кредитної картки «Універсальна» за номером НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2016 року.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов»язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов»язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред»явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

В даному випадку, строк дії кредитної картки «Універсальна» №489238, збігає - 31 грудня 2016 року, у зв»язку з чим, саме з цього моменту ПАТ КБ «Приват Банк» втрачає право на нарахування процентів, неустойки, пені, комісії за кредитним договором.

Слід звернути увагу, що у такому випадку права ПАТ КБ «Приват Банк» захищаються статтею 625 ЦК України.

Дана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного суду викладених в постановах, від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12.

Враховуючи умови кредитного договору, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 жовтня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість яка утворилася станом на 31 грудня 2016 року ОСОБА_2 перед банком допущено заборгованість:

362.03 грн. - заборгованість за кредитним;

7453.99 грн. - заборгованість за процентами;

1120 грн. - штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:, з яких 500 грн. штраф (фіксована частина) та 620 грн. штраф (процентна складова).

Також, станом на 31 грудня 2016 року позивачем нараховано відповідачу комісію в розмірі 2700 грн., проте, колегія суддів на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити пеню до розміру фіксованої частини штрафу, тобто до 500 грн. з урахуванням розміру заборгованості за тілом кредиту (362,03 гривень).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового та передчасного висновку про недоведеність факту укладення кредитного договору між Публічним акціонерним товариством Комерціний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року скасуванню на підставі п.п.1-3, ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи розмір судового збору сплаченого банком за подачу позовної заява і апеляційної скарги, а також розмір задоволених позовних вимог, з ОСОБА_2на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2790,87 гривень.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376 - 380, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.) на користь Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» (, рах.№3111, МФО: 305299, юридична адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.10.2012 року в розмірі 9436,02 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» судові витрати в розмірі 2790,87 гривень.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Шандра М.М.

Цяцяк Р.П.