Справа № 361/215/17
Провадження № 2/361/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньовій Т.В. при секретарі Яблонській В.І., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ТОВ «Кей - Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області (Орган опіки та піклування), про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач просить усунути перешкоди, що чинять відповідачі позивачу у здійсненні ним права користування належною йому на праві власності квартирою за адресою АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачу до вказаної квартири; і визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - вказаною квартирою з тих підстав. що він набув право власності на квартиру, а відповідачі - колишні власники квартири, втративши право власності на квартиру, втратили і право користування нею - яке є похідним від втраченого права власності .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачі уклали договір іпотеки, за яким передали в іпотеку належну їм на праві спільної власності вказану квартиру, у подальшому кредитор іпотекодердатель 12.12.2011р. відступив право вимоги за забезпеченим іпотекою кредитним договором (позичальник ОСОБА_4 ) і всі права іпотекодержателя за договором іпотеки. 10.12.2015р. позивач як іпотекодержатель з підстав, передбачених статтею 37 Закону про іпотеку набув право власності на вказану квартиру-предмет іпотеки, зареєстрував своє право власності в державному реєстрі, разом з цим відповідачі право власності на вказану квартиру втратили і втратили всі похідні від права власності права, в тому числі право користування квартирою (проживання в ній). Відповідачі не є членами сім,ї нового власника, не укладали з новим власником договору найму квартири, незаконно користуються нею, після втрати права власності не звільнили квартиру, перешкоджають вільному доступу позивача в квартиру, внаслідок чого позивач-власник не може фізично контролювати стан майна, утримувати його в належному стані, користуватись ним, порушено його право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов не визнали, подали відзиви, в яких, не оспорюючи самого факту укладення договору іпотеки, але заперечуючи проти позову, послались на те, що вважають незаконним набуття позивачем права власності на вказану квартиру і відповідно вважають себе такими, що не втратили право власності з законних підстав, і тому мають всі права власників , в тому числі і право користування квартирою (проживання в ній), постійно проживають у вказаній квартирі, крім них в квартирі проживають троє неповнолітніх дітей; послались на те. що всі дії нотаріуса , що вчинені відносно квартири, є незаконними, нотаріус не вчиняв ніяких нотаріальних дій, не повідомляв відповідачів; правочин відносно квартири є недійсними (нікчемними), оскільки були порушені права дітей, і була відсутня згода органу опіки на відчуження квартири, що вони з даного приводу вони звертались до поліції і було порушено кримінальне провадження, крім того оскаржують у судовому порядку реєстраційний запис про право власності позивача на вказану квартиру.

Відповідачі неодноразово викликались в судові засідання, неодноразово протягом 2018 року за їх та їхнього представника клопотаннями суд відкладав розгляд справи та оголошував перерви, зокрема, в 2019 році судові засідання відкладались за клопотаннями представника та через неявки відповідачів: 18.01.2019р., 15.02.2019р., 1.03.2019р., 14.03.2019р. Крім того, 14.03.2019р. відповідачем ОСОБА_2 заявлено про відмову від представника, який раніше приймав участь у справі. В судовому засіданні 8.04.2019р. була присутня відповідач ОСОБА_2 , просила відкласти розгляду справи у зв`язку з відмовою від колишнього представника і для укладення договору з іншим адвокатом; Судове засідання було відкладено на 22.05.2019р.. 14.05.2019р. з матеріалами справи ознайомився новий представник відповідачів, та подав заяву про відкладення розгляду справи. В судове засідання 22.05.2019р. ні відповідачі ні представник не явились, судове засідання було відкладено на 20.06.2019р. після чого в судове засідання 20.06.2019р. відповідачі та/або їхній представник не явились, ніяких заяв не подали.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву не подав, у інший спосіб своєї позиції у даній справі не висловив, жодного разу не явився в судові засідання йому суд направляв судові повістки і документи за двома адресами: за зареєстрованим місцем проживання і за адресою вказаної квартири - фактичного місця проживання його та членів його сім,ї (іншого відповідача) згідно наявним у справі актам.

Таким чином, суд на протязі тривалого часу вживав всі можливі заходи щодо забезпечення процесуальних прав всіх трьох відповідачів; відповідачі повідомлялись неодноразово, завчасно і належним чином: рекомендованими листами за актуальними адресами їх реєстрації і фактичного проживання; крім того постійно вся інформація щодо призначення справи була у вільному доступі на сайті суду. При таких обставинах суд ухвалив справу розглянути по суті у відсутності відповідачів та/або їхніх представників. Оскільки у справі є відзиви двох відповідачів, то рішення у справі не є заочним в розумінні ст.280 ЦПК України.

Позивач і третя особа подали заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників.

З наданих доказів встановлено:

За договором іпотеки від 15.11.2006р. , укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відповідачі передали в іпотеку належну їм на праві спільної власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1992р. Договір іпотеки укладено в забезпечення зобов`язань за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і позичальником ОСОБА_4

В даному договорі міститься застереження (розділ 5 договору) про можливість звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за процедурою, передбаченою статтею37 Закону Про іпотеку. П.5.4- у разі застосування процедури передачі предмету іпотеки у власність іпотеко держателю даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Даний договір іпотеки на час розгляду справи по суті не розварний, не визнаний недійсним, судові рішення з цього приводу відсутні.

За договором факторингу від 13.02.2012р. і договором відступлення прав вимоги від 13.02.2012р. укладеними між іпотекодержателем-кредитором ПАТ «Укрсиббанк» і позивачем, позивач набув всі права вимоги за договором кредиту і за договором іпотеки. Станом на час розгляду справи вказані договори, за якими позивач набув право вимоги і права іпотекодержателя, - є чинними, не визнані недійсними в судовому порядку.

Згідно даним з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , було зареєстроване за відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дата реєстрації 8.02.2005р . , підстава виникнення права: свідоцтво про право власності від 16.06.1993р.. видане Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому.

Згідно даним з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дата реєстрації 10.12.2015р., - позивач своєчасно зареєстрував своє право власності на квартиру , підстава виникнення права: договір іпотеки від 15.11.2006р. Станом на час розгляду справи вказані реєстраційні записи не скасовані, не визнані недійсними в судовому порядку.

Згідно даним АДПТО ДМС в Київській області в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 з 27.07.2007р., ОСОБА_2 з 23.05.1986р.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 19.07.14р.

Згідно довідки пр. склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні відділу реєстрації фізосіб Броварської міської ради - за адресою вказаної квартири до складу сім,ї/зареєстрованих входять:

ОСОБА_2 1982р.н., ОСОБА_3 1953р.н., ОСОБА_7 1925р.н., ОСОБА_8 2014р.н., ОСОБА_8 2016р.н., ОСОБА_9 2013р.н.

Згідно наданому позивачем акту перевірки/огляду майна від 9.12.2016р., - складеного та підписаного представниками за довіреністю ТОВ «Кей колект» Васьківським і Городнюком, - вказані представники позивача здійснили запланований виїзд за адресою вказаної квартири; перевірка проводилась шляхом фактичного огляду; у ході перевірки встановлено наявність майна; в квартирі виявлено присутність відповідачів, квартира перебуває у жилому стані, видимих недоліків, пошкоджень не виявлено. В безперешкодному доступі представникам власника відмовлено особою, що фактично знаходилась у квартирі.

Згідно наданому позивачем акту перевірки/огляду майна від 16.12.2016р., - складеного та підписаного представниками за довіреністю ТОВ «Кей колект» Васьківським і Городнюком, - вказані представники позивача здійснили запланований виїзд за адресою вказаної квартири; перевірка проводилась шляхом фактичного огляду; у ході перевірки встановлено наявність майна; в квартирі виявлено присутність відповідачів. Доступу не надано. Встановлено справність лічильників газу, води, електроенергії, та їх використання відповідно до норм не є можливим. У входженні в квартиру відмовлено. Озвучено вимогу покинути територію.

Відповідачем надано акт обстеження умов проживання від 14.06.2017р., згідно якого в даній квартирі проживають ОСОБА_2 1982р.н., ОСОБА_3 1953р.н., ОСОБА_7 1925р.н., ОСОБА_8 2014р.н., ОСОБА_8 2016р.н., ОСОБА_9 2013р.н., тобто троє малолітніх дітей, яким створені всі умови.

Свідоцтвами про народження підтверджено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - є дітьми відповідачки ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про зміну імені підтверджено зміну прізвища ОСОБА_3 на «ОСОБА_3», що мало місце 18.07.2007р.

З реєстру досудових розслідувань видно, що 3.02.2016р. відповідач зверталась з заявою на протиправні дії ОСОБА_4 , який зловживанням довірою і обманом примусив відповідачів виступити майновими поручителями. Результатів про розгляд нема.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається з законних підстав, зокрема, з правочинів. Згідно ст.334 ЦКУ право власності виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 346 ЦК право власності припиняється , зокрема відчуженням майна.

За змістом статей 316, 317, 319, 321 ЦК України - право власності є непорушним, власникові належать право користування, володіння та розпорядження майном; власник не може бути обмежений у здійсненні ним права власності, крім випадків, прямо визначених у законі.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що позивач 15.12.2015р. набув право власності на вказану квартиру з законних підстав , - виходячи з презумпції правомірності дії і презумпції дійсності правочину. Розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи принцип диспозитивності і змагальності, - в цій справі суд не розглядає питання правомірності дій реєстратора, нотаріуса, не вирішує питання щодо дійсності чи недійсності правочинів та щодо законності переходу права власності від відповідачів до позивача.

Також встановлено, що вказана квартира (предмет іпотеки) до набуття позивачем на неї права власності, була власністю відповідачів, і позивачем право власності на вказану квартиру набуте саме шляхом переходу права власності від відповідачів до нього на підставі правочину- яким є застереження у договір іпотеки.

Сам факт наявності у суді справи за позовом відповідача з приводу оспорювання ним запису про право власності позивача у єдиному державному реєстрі речових прав - не припиняє права власності позивача на вказане майно, не є підставою для обмеження позивача у його правах власника, не є підставою для визнання незаконним набуття позивачем права власності та/або визнання незаконним припинення права власності відповідачів. З даних підстав (наявності даної справи у суді) відповідачі просили зупинити провадження у даній справі, але суд не вбачив до того підстав, виходячи з того, що дана цивільна справа може бути розглянута до розгляду вказаної іншої цивільної справи.

Станом на день звернення до суду і на даний час позивач є власником вказаної квартири з 15.12.2015р. і на даний час право власності не втратив. Тому позивач як власник має право вимагати усунення порушення його права власності від сторонніх осіб, в тому числі і від колишнього власника (власників). Позивач як власник майна має всі права власника, в тому числі і всі права, які є похідними від права власності, зокрема, право вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Разом з набуттям позивачем права власності , припинилось право власності відповідачів на відчужене майно.

Право користування квартирою у відповідачів прямо пов`язано і було похідним від наявного у них права власності на вказану квартиру, і разом з припиненням права власності на квартиру відповідачі втратили і складові такого права, в тому числі право розпорядження, користування та володіння майном, яке перестало бути їхньою власністю.

Таким чином є підстави для визнання такими, що втратили право користування квартирою, всіх трьох відповідачів - як колишніх співвласників квартири, які втратили на неї право власності внаслідок відчуження квартири на користь позивача.

Оскільки користування бувшими власниками квартирою для проживання без згоди нового власника дійсно є обмежуючим фактором щодо здійснення новим власником свого права власності (розпорядження, володіння і користування), то суд визнає, що права власника порушені, підлягають захисту, і позивач має право вимагати усунення порушення його прав власника, зокрема, у обраний ним спосіб - визнання бувших власників такими, що втратили право користування квартирою.

Та обставина, що один з відповідачів - ОСОБА_1 - не зареєстрований у вказаній квартирі, для висновків суду значення не має і не є підставою для відмови у позові в частині вимог до нього, враховуючи ті підстави, з яких суд визнає вказану особу таким, що втратив право користування жилим приміщенням (як похідного від права власності, яке припинилось).

Посилання відповідачів на те, що в квартирі проживають діти - не є підставою для збереження за відповідачами або окремо за кимось з відповідачів права користування квартирою, враховуючи, що по-перше в даній справі не заявлено вимог щодо визнання дітей такими, що втратили право користування квартирою, по-друге, право користування відповідачів не може бути пов`язане з наявністю дітей, оскільки ними дане право втрачене саме внаслідок втрати права власності, а будь-яких договорів щодо користування квартирою (найм, оренда, тощо) відповідачі з власником не укладали.

Відповідачі не довели наявності підстав для відмови у позові в цій частині. Підстав для збереження за відповідачами або за кимось з них права користування квартирою не встановлено і відповідних зустрічних вимог не заявлено.

Позов в цій частині вимог до всіх трьох відповідачів підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про усунення перешкоди у здійснені права користування шляхом постійного безперешкодного доступу, то суд виходить з наступного:

Безпосередньо на позивача покладається обов`язок по доказуванню позовних вимог.

На підтвердження обставин, на які посилається позивач для обгрунтування даної вимоги позивач надав лише довідку про наявність реєстрації відповідачів у вказаній квартирі і два акти перевірки/огляду майна;

в наданих актах перевірки/огляду майна від 9 і 16 грудня 2016р. відсутня конкретна інформація, яка б давала підстави суду зробити висновок, що перешкоди дійсно мали місце, які саме перешкоди і хто конкретно їх чинив. Інформація в актах загального змісту і не конкретна. Крім того, надані позивачем акти складені представниками позивача, тобто самим позивачем, що не дає підстав вважати їх об`єктивними;

довідка сама по собі не доводить наявності перешкод позивачу з боку відповідачів у вільному доступі. Наявність реєстрації не є такою обставиною, яка об`єктивно і фактично перешкоджає доступу, тому сама по собі не є достатньою підставою для задоволення позову про усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачу.

Суд при цьому також враховує, що жодних дій, передбачених законом для таких випадків і які б були направлені на спонукання відповідачів до усунення перешкод у доступі,- якщо такі мали місце - позивач не вчинив, принаймні суду не надав таких відомостей і не довів їх, а самого факту складення двох актів - для таких висновків не достатньо.

Також суд враховує, що позивач є юридичною особою, враховує, що майном є квартира (житлове приміщення, яке призначається для проживання в ньому фізичних осіб), то у цьому сенсі не конкретизовано позивачем сам зміст і мета постійного доступу, не обгрунтовано в чому полягає для нього позбавлення права користування і перешкоди у користування. Доводи позивача, що ненаданням доступу і перешкодами з сторони відповідачів у вільному користуванні квартирою створюється реальна загроза порушення права позивача і третіх осіб, суспільства в цілому, нічим не підтверджені, а виходячи з змісту наданих актів - не встановлено фактів псування чи недбалого ставлення до майна, яке б погрожувало цьому майну чи створювало б інші негативні наслідки, вказані позивачем.

Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що порушення прав власника-позивача проживанням у квартирі відповідачів знайшло судовий захист у спосіб визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Суд вважає , що такий захист прав позивача є достатнім, - в межах заявлених позовних вимог, з тих підстав, з яких позов заявлено, і при тій сукупності доказів, які надані. Інших протиправних дій відповідачів, які б вимагали додаткового захисту у вказаний позивачем спосіб (усунення перешкод шляхом надання безперешкодного постійного доступу) - позивач не довів. Тому суд, на підставі наданих доказів дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині нема.

Позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.328, 346, 321, 391 ЦК України, ст.ст.141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково;

визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 ;

в іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Якщо повне рішення не буде вручене в день його складення, учасник справи має право на поновлення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу буде подано протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через Броварський міськрайонний суд Київської області відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повне рішення складене 24 червня 2019 року.

Суддя Т.В. Селезньова