ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/364/19 Номер провадження 22-ц/814/1714/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення - 20 березня 2019 року) у справі за заявою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про звільнення від повноважень опікуна, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Високо-Тополянський психоневрологічний інтернат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року Управління соціального захисту населення виконкому Шевченківської районної у м.Полтаві ради звернулось до суду з вказаним позовом, просило звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна над недієздатною ОСОБА_2 у зв`язку з порушенням опікуном прав підопічної та поміщенням її до закладу соціального захисту.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків як опікуна підопічної ОСОБА_2 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року заяву Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про звільнення від повноважень опікуна задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог управління соцзахисту населення виконкому Шевченківської районної у м.Полтаві ради.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала про порушення судом першої інстанції ст.300 ЦПК України, а саме суд, задовольнивши заяву, не призначив нового опікуна. Всупереч вимогам процесуального закону суд ухвалив рішення, замість постановлення ухвали.

При вирішенні питання по суті суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_3 як опікун намагалась поліпшити умови життя ОСОБА_2 , забравши її з інтернату не до квартири, а до приватного сектору, де чисте повітря та більше місця для потреб хворої.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради навело свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. У підтвердження своїх доводів Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради зроблене посилання на факти, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі №554/9027/16-ц, а також на повідомлення Високо- Тополянського психоневрологічного інтернату щодо ставлення ОСОБА_5 до виконання своїх обов`язків опікуна.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 6.08.2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано недієздатною та призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Вказаним рішенням встановлено, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рідних та близьких людей у ОСОБА_2 немає. Згідно заповіту від 18.04.2012 року ОСОБА_6 все своє належне майно заповіла ОСОБА_1 .

Згідно акту судово-психіатричної експертизи №251 від 15.05.2013 року ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психіатричним розладом у вигляді шизофренії параноїдної, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом по апатіко-абулічному типу. Наявний у неї психічний розлад позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.13).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2014 року встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 жовтня 1999 року, на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 .

Даним рішенням визначено частки у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 : по Ѕ за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Октябрського району у місті Полтаві ради від 13.05.2014 року «Про надання дозволу на оформлення документів для направлення до будинку - інтернату та здійснення опіки над майном» за заявою опікуна ОСОБА_1 вирішено дозволити опікуну ОСОБА_1 оформити документи для направлення до будинку-інтернату відповідного профілю на недієздатну ОСОБА_2 , 1973 р.н., та зобов`язано опікуна ОСОБА_1 належним чином здійснювати опіку над майном недієздатної ОСОБА_2 , яка являється власником 1/2 частини кв. АДРЕСА_2 . Заборонено опікуну ОСОБА_1 укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу, продажу або обміну частини квартири без дозволу органу опіки та піклування (а.с.16).

Згідно наказу №28-П від 11.06.2014 року ОСОБА_2 зараховано до Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату на всі види державного забезпечення з 11.06.2014 року, яка постійно проживає у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17).

03.03.2015 року ОСОБА_1 зверталася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради з заявою про надання дозволу на укладення угоди щодо обміну 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить недієздатній ОСОБА_2 на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , та на 1/2 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

26.03.2015 р. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської (колишня Октябрська) районної у м.Полтаві ради Гавріковій Н.С. надано відповідь та відмовлено у наданні дозволу на укладення угоди щодо обміну 1/2 частини квартири, котра належить недієздатній особі, за відсутністю на те підстав (а.с.18-19).

07.09.2016 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської (колишня Октябрська) районної у м.Полтаві ради звернувся до ОСОБА_1 та Приватного нотаріуса Кривенко Н.В. з вимогою щодо вжиття заходів для відновлення становища, яке існувало до порушення вимог ст.ст. 68,71,72,74 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 порушила майнове становище недієздатної ОСОБА_2 , а саме: всупереч забороні органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрьського району у місті Полтаві ради опікуну ОСОБА_1 укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу, продажу або обміну частини квартири без дозволу органу опіки та піклування, 13 квітня 2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. посвідчено договір міни за реєстровим номером № 722 щодо 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та на 1/2 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , стороною якого є недієздатна ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначені незаконні дії призвели до суттєвого порушення майнових прав недієздатної ОСОБА_2 .

Для усунення порушення майнових прав недієздатної ОСОБА_2 Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради в інтересах ОСОБА_2 звернулося до суду з позовною заявою про визнання нікчемним зазначеного договору міни, вимоги якого були задоволені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2018 року (а.с.35-37). Дане рішення залишено без змін постановами Апеляційного суду Полтавської області від 17.09.2018 року та Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року (а.с.38-41, 42-45).

Крім цього, орган опіки та піклування неодноразово звертався до ОСОБА_1 за наданням звіту опікуна. Однак, ОСОБА_1 до цього часу не подала до органу опіки та піклування звіт про виконання опікунських обов`язків за 2015р., 2016р., 2017р. та 2018 роки, на виклики Управління не відреагувала.

Станом на 10.12.2018 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 інтернат Лубенського району Полтавської області та перебуває у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті, а опікун ОСОБА_1 свою підопічну не відвідує (а.с.46, 48)

Задовольняючи заяву Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Спірні правовідносини врегульовані нормами глави шостої ЦК України, глави другої Розділу IV ЦПК України.

Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Особі може бути призначений один чи кілька опікунів чи піклувальників (ч.5 ст.63 ЦК України).

Статтею 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

У статті 66 ЦК України визначено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Відповідно до ч.3 ст.75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Відповідно до ч.2 ст.300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Аналізуючи наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку, що інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. Нормативне регулювання інституту опіки побудоване таким чином, щоби забезпечити постійний (безперервний) контроль особистих і майнових прав та інтересів недієздатних осіб, тобто у разі звільнення опікуна від здійснення його повноважень недієздатна особа не залишається без опіки, оскільки у такому випадку повноваження опікуна автоматично переходять до органу опіки та піклування або ж до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту населення, де перебуває недієздатна особа.

Отже, твердження апеляційної скарги, порушення судом вимог ч.2 ст.300 ЦПК України - невиконання вимоги про обов`язкове призначення нового опікуна недієздатній особі в разі ухвалення рішення про звільнення опікуна від виконання його обов`язків, призвели до порушення прав та законних інтересів недієздатної та є підставою для скасування рішення суду є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом ухвалено рішення замість постановлення ухвали не заслуговує уваги, оскільки надмірний формалізм не може нівелювати саму суть права. Завданням цивільного судочинства є реальний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів осіб і формальне процедурне порушення, яке допущене судом та яке не вплинуло на законність і обґрунтованість судового рішення, не може бути підставою для його скасування (ст.2 ЦПК України у поєднанні із ст.376 ЦПК України).

Щодо суті спору, слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, в іншій справі не підлягають доказуванню.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі №554/9027/16-ц встановлено, що ОСОБА_1 , укладаючи договір міни від 13 квітня 2016 року, діяла у власних інтересах всупереч рішенню органу опіки та піклування.

В апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтованого доводу, який би спростовував висновки суду першої інстанції у частині доведеності факту невиконання ОСОБА_1 вимог органу опіки та піклування про надання опікуном звітів.

Інші доводи апеляційної скарги, зважаючи на характер спірних правовідносин та встановлені фактичні обставини, не є істотними та не потребують детальних відповідей у розумінні п.1 статті 6 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод (див. Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

О.О.Панченко