Справа № 346/2280/19
Провадження № 2/346/1437/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П"ятковського В.І.

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її дід, ОСОБА_5 , про що йому 10 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на підставі рішення № 101 від 10 травня 1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 і після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, яку прийняв чоловік померлої, ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , залишивши заповіт, посвідчений 09 листопада 2009 року секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 61, згідно якого все своє майно заповів йому, позивачу.

Вказує, що прийняв спадщину після смерті діда, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності зареєстровано за ОСОБА_8 , як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Просить суд визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідачі на розгляд справи також не з`явились, однак подали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, з позовними вимогами згідні, не заперечують щодо їх задоволення, на спадщину не претендують, не заперечують проти визнання права власності на спірне будинковолодіння за позивачем, про що подали письмові заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого був дід позивача, ОСОБА_5 , про що йому 10 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на підставі рішення № 101 від 10 травня 1989 року (а.с.8).

Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за № 265. Наведене стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 63465 від 11 квітня 2019 року (а.с.7).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 голова двору, ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_9 - дочка, ОСОБА_10 - зять та онуки : ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ № 390 від 23 квітня 2019 року (а.с.44).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 померла, про що в книзі реєстрації смертей 30 вересня 2002 року складено відповідний актовий запис за № 30, що підтверджується витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.45).

Заповітів від імені померлої не посвідчувалось, спадщину після її смерті прийняв чоловік померлої, ОСОБА_7 , постійно проживаючи із спадкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 23 квіьня 2019 року за № 390 (а.с.44).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що в Книзі реєстрації смертей 14 травня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 11 (а.с.46).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 09 листопада 2009 року секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 101, згідно якого все своє майно заповів своїй онуку, ОСОБА_14 (а.с.48).

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено до дня смерті ОСОБА_15 (а.с.56).

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом на мйно померлого, однак на спадщину не претендують, про що подали письмові заяви в суд.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Коломийським МБТІ 15 квітня 2019 року житловий будинок в АДРЕСА_1 має загальну площу 78,1 кв.м., житлову 51,2 кв.м. (а.с.9-11).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 23 квітня 2019 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 148700,00 грн. (а.с.12-43).

Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови вдору, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_16 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200 ч. 3, 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання якого : АДРЕСА_1 - право власності на житловий будинок, позначений літерою А, загальною площею 78,1 кв.м. житловою - 51,2 кв.м. та господарські будівлі і споруди : літню кухню позначену літерою Б, стодолу позначену літерою В, гараж позначений літерою Г, стайню позначену літерою Д, вбиральню позначену літерою Е, криницю АДРЕСА_2 , огорожу № АДРЕСА_3 , що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня йогопроголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2019 року.

Суддя П`ятковський В. І.