Постанова
Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 357/3444/16-ц

провадження № 61-37999св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:
позивачі: перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державне підприємство «Ржищівський військовий лісгосп»,

відповідачі: Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , відкрите акціонерне товариство «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17»,

треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Київської області на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2017 року у складі судді Кошель Л. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В.,

Сушко Л. П.,
ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року позивач перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Ржищівський військовий лісгосп» (далі ДП «Ржищівський військовий лісгосп» ) звернувся до суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , відкритого акціонерного товариства «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17»

(далі ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17»), треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада, про визнання розпорядження та державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що прокуратурою Київської області за результатами вивчення законності відведення земель лісогосподарського призначення на території Білоцерківського району Київської області було встановлено, що на підставі державного акта на право постійного користування землею від 25 листопада 1977 року у користуванні квартиро-експлуатаційної частини Білоцерківського району Київської області (далі КЕЧ Білоцерківського району) перебували земельні ділянки площею 788 га на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, при цьому частина цих земель площею 218,5 га належала до лісового фонду Бучанського лісництва Київського територіального лісопромислового об`єднання Міністерства оборони України, правонаступником якого є державне підприємство «Ржищівський військовий лісгосп».
Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 29 грудня 1995 року № 211 за згодою Міністерства оборони України вилучено

з користування військової частини НОМЕР_1 земельну ділянку площею 99,5 га

і передано в постійне користування державному дендрологічному парку «Олександрія», із них: 92,0 га лісових площ, 3,5 га інших угідь, Фурсівській сільській раді Білоцерківського району Київської області

4,0 га інших угідь.
На підставі вказаного розпорядження державному дендрологічному парку «Олександрія» 13 грудня 1995 року видано державний акт на право постійного користування землею площею 95,5 га для ведення паркового господарства. На іншу площу 119 га урочища «Гайок» (Бучанське лісництво), яка залишилась у користуванні Київського територіального лісопромислового об`єднання Міністерства оборони України, у 1998 року Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект» розроблено проект організації і розвитку лісового господарства, планшет № 1, карту-схему лісонасаджень.
Зазначав, що за результатами розгляду клопотання Білоцерківської КЕЧ району від 14 квітня 2006 року № 2/160, рішення Міністра оборони України

від 14 жовтня 2005 року № 11938/з, розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 жовтня 1999 року № 1135 розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації від 07 липня 2006 року № 251 вилучено

із землекористування Білоцерківської КЕЧ району земельну ділянку площею 330,00 га, у тому числі під житловою забудовою 32,0 га, землями промисловості 152,3943 га, сіножатями 143,2057 га, іншими землями 2,4 га в межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району

і передано її до земель запасу Фурсівської сільської ради.

За рахунок земель військового містечка «Гайок», вилучених

у Білоцерківської КЕЧ, та які згідно з матеріалами лісовпорядкування

1998 року відносяться до лісових земель, розпорядженням Білоцерківської райдержадміністрації від 02 вересня 2008 року № 543 надано в оренду

ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» на 35 років земельну ділянку площею 8,0000 га для будівництва котеджного містечка

в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району, який зареєстровано у Київській регіональній філії № 29 державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 04 листопада

2008 за № 24. Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації від 24 липня 2012 року № 556 затверджено проект із землеустрою та надано у приватну власність земельні ділянки 33-ом громадянам для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за рахунок земель, наданих в оренду ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17», з подальшим виготовленням державних актів на право власності на землю.

На підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 20 серпня 2012 року № 675 у користуванні вказаного акціонерного товариства залишилася в користуванні земельна ділянка площею 1,5441 га відповідно до додаткової угоди від 12 жовтня 2008 року № 67 до договору оренди земельної ділянки від 04 вересня 2008 року № 17.

03 серпня 2012 року на підставі вказаного розпорядження управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області видано 33-ом громадянам відповідачам по справі та одночасно зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки.

Зазначені розпорядження районної державної адміністрації прийнято

та державні акти на право власності на земельну ділянку видано

з порушенням вимог закону, оскільки Білоцерківською районною державною адміністрацією вилучено землі лісового фонду площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення нею повноважень, оскільки такі повноваження має лише Кабінет Міністрів України.
Крім того, оскаржуваним розпорядженням порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена

не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом, земельну ділянку вилучено з користування КЕЧ Білоцерківського району без розроблення відповідної документації із землеустрою.
Посилаючись на те, що оспорюване розпорядження № 251 суперечить вимогам закону, а всі подальші рішення районної державної адміністрації щодо відведення земельних ділянок в оренду та власність громадян

є протиправними та підлягають скасуванню, прокурор просив визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані відповідачам, оскільки з державної власності протиправно вибули земельні ділянки лісового фонду.
Ураховуючи викладене, перший заступник прокурора Київської області просив суд визнати недійсними розпорядженя Білоцерківської районної державної адміністрації від 07 липня 2006 року № 251 «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу»; від 02 вересня

2008 року № 543 «Про передачу в оренду земельної ділянки»; від 24 липня 2012 року № 556 «Про затвердження проекту із землеустрою 33-ом громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва

в адміністративних межах Фурсівської сільської ради»; визнання недійним договору оренди земельної ділянки від 04 вересня 2008 року № 45, укладеного між Білоцерківською районною державною адміністрацією та ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17», визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, що розташовані в адміністративних межах Фурсівської сільської ради, 33 відповідачів-фізичних осіб, витребування цих земельних ділянок загальною вартістю 989 145,00 грн з чужого незаконного володіння 33 відповідачів-фізичних осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня

2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу» вже було предметом судового розгляду у цивільній справі № 357/9939/15-ц. Оскільки судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, вже встановлено необґрунтованість посилань першого заступника прокурора Київської області на незаконність розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня

2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу», ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Вимоги першого заступника прокурора Київської області про визнання недійсними розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 556

від 24 липня 2012 року «Про затвердження проекту із землеустрою 33-ом громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва

в адміністративних межах Фурсівської сільської ради», договору оренди земельної ділянки, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

є похідними і базуються саме на незаконності розпорядження № 251, що

не знайшло свого обґрунтування при розгляді іншої цивільної справи, де судове рішення набрало законної сили, тому позов першого заступника прокурора Київської області вважав необґрунтованим.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, вже встановлено необґрунтованість посилань першого заступника прокурора Київської області на незаконність розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня 2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу», ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді вказаної справи. Вимоги першого заступника прокурора Київської області про визнання недійсними розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 556 від 24 липня 2012 року «Про затвердження проекту із землеустрою 33-ом громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Фурсівської сільської ради», договору оренди земельної ділянки, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, є похідними і базуються саме на незаконності розпорядження № 251, що не знайшло свого обґрунтування при розгляді іншої цивільної справи, де судове рішення набрало законної сили, тому вважав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог першого заступника прокурора Київської області.
Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2018 року відкрито касаційне провадження

у вказаній справі і витребувано цивільну справу №357/3444/16-ц з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків при ухваленні рішень.

Посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 7, 8, 45, 47, 48, 54 ЛК України, статей 20, 77, 122, 149 ЗК України, вважав, що судами не враховано, що Білоцерківська районна державна адміністрація вилучила земельні ділянки площею 330 га з порушенням норм земельного законодавства України, без розроблення та погодження в установленому законом порядку проекту землеустрою, визначення меж та місця розташування вилученої з постійного користування КЕЧ Білоцерківського району частини земельної ділянки.
Зазначав, що судами першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог цивільного процесуального законодавства не зазначено мотивів, з яких ними не прийнято до уваги наявні у матеріалах справи письмові документи на підтвердження позовних вимог прокурора про повне накладення (перетин у просторі) спірних земельних ділянок на землі державного лісового фонду у складі Бучанського лісництва (квартал 9 виділи 11, 12,

13, 15), закріплені за державним лісогосподарським підприємством

для ведення лісокористування, а саме копії: 1) засвідчених

ВО «Укрдержліспроект» планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 1997-1998 років Бучанського лісництва Ржищівського військового держлісгоспу Київського територіального лісопромислового об`єднання Міністерства оборони України; 2) фрагменту кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів 8, 9, 10 Бучанського лісництва Ржищівського військового лісгоспу за даними лісовпорядкування 1997-1998 років та межами спірних земельних ділянок; 3) планшету № 1 Бучанського лісництва, згідно якого спірні земельні ділянки повністю накладаються на землі лісового фонду Бучанського лісництва, а саме урочища «Гайок», загальна площа якого станом на 2006 рік у лісництві складала 119 га;

4) листа Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області від 01.02.2016 № 10-1005-99.2-153/2-16, згідно якого за даними державної статистичної звітності форми 6-зем станом на 01 липня 2006 року за КЕЧ Білоцерківського району Київської області у межах Фурсівської сільської ради рахувалось 119,1 га лісів та інших лісовкритих площ, що станом на 01 січня 2007 року були зменшені до 2,8 га; 5) карти-схеми лісонасаджень Бучанського лісництва лісовпорядкування 1998 року

та довідки Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів

від 01 квітня 1999 року про закріплення за Бучанським лісництвом на території Білоцерківського району 892 га земель; 6) таксаційного опису лісових ділянок, в межах яких розташовані спірні земельні ділянки.
Крім цього, судами взагалі не досліджувалися обставини та правомірність прийняття Білоцерківською районною державною адміністрацією розпорядження № 885 від 30 грудня 2008 року; не спростовано доводів щодо необхідності застосування до спірних правовідносин пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України, якими регулюються питання підтвердження правового титулу державних лісогосподарських підприємств на постійне користування державним лісовим фондом у разі відсутності відповідного державного акта, що призвело до неповного з`ясування дійсних обставин справи та прийняття незаконних рішень лише з посиланням на преюдиційність ухвали суду апеляційної інстанції в іншій справі, де предметом витребування за позовними вимогами були зовсім інші земельні ділянки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації

від 07 липня 2006 року № 251 вилучено із землекористування Білоцерківської КЕЧ району земельну ділянку площею 330 га, у тому числі під житловою забудовою 32,0 га, землями промисловості 152,3943 га, сіножатями 143,2057 га, іншими землями 2,4 га у межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району і передано її до земель запасу Фурсівської сільської ради.
Розпорядженням Білоцерківської райдержадміністрації від 02 вересня

2008 року № 543 надано в оренду ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» на 35 років земельну ділянку площею 8,0000 га для будівництва котеджного містечка в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району.
04 вересня 2008 року між Білоцерківською РДА та ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» було укладено договір оренди земельної ділянки № 45, який зареєстровано у Київській регіональній філії № 29 ДП «Центр державного земельного кадастру» 04 листопада

2008 року за № 24.
12 жовтня 2012 року між Білоцерківською РДА та ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» укладено додаткову угоду № 67 до договору оренди земельної ділянки від 04 вересня 2008 року № 45, за якою ПрАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» передано

в оренду земельну ділянку площею 1,5441 га.
Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації

від 24 липня 12 року № 556 затверджено проект із землеустрою та надано у приватну власність земельні ділянки 33-ом громадянам для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за рахунок земель, наданих в оренду ВАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17». На підставі вищевказаного розпорядження управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області 03 серпня

2012 року видано 33-ом громадянам відповідачам у справі та одночасно зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга першого заступника прокурора Київської області не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мотивуючи позов, перший заступника прокурора Київської області зазначав, що розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня 2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу» суперечить вимогам закону, оскільки Білоцерківською районною державною адміністрацією вилучено землі лісового фонду площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення нею повноважень, оскільки такі повноваження має тільки Кабінет Міністрів України. Крім того, оскаржуваним розпорядженням порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом, земельну ділянку вилучено з користування Білоцерківської КЕЧ без розроблення відповідної документації із землеустрою. Вважав, що оскільки зазначене вище розпорядження № 251 суперечить вимогам закону, тому всі подальші рішення райдержадміністрації стосовно відведення земельних ділянок в оренду та власність громадян є протиправними та підлягають скасуванню. У зв`язку з цим підлягають визнанню недійсними та скасуванню державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 33м громадянам, цими актами порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибули земельні ділянки лісового фонду.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.
Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів щодо охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).
Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням.
Закон не передбачає можливість передання земель лісогосподарського призначення в оренду фізичній особі, яка не займається веденням лісового господарства.
Згідно з нормами статей 181184, 202204 ЗК України, Законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на землевпорядні документації.
Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово - картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.
Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу

VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, висловленому у постановах від 27 січня 2015 року у справі 21-570ацс14,

від 24 грудня 2014 року у справі № 6-212цс14, від 25 січня 2015 року у справі № 6-224цс14.
Згідно з частиною восьмою статті 122 ЗК України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.
Статтею 149 ЗК України (частина друга та дев`ята) визначено, що вилучення земельних ділянок державної власності провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, який вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема ліси для нелісогосподарських потреб.
Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня 2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу» вже було предметом судового розгляду у цивільній справі

№ 357/9939/15-ц за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, 54-ох відповідачів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,- Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква, Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Державне підприємство «Ржищівський військовий лісгосп», приватне підприємство «БТС Глобал», про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 січня 2017 року першому заступнику прокурора Київської області було відмовлено у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 12017 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 19 січня 2017 року залишено без змін. Постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду від 20 червня 2018 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області, до якої приєдналася Білоцерківська міська рада Київської області, залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 29 березня 2017 року залишити без змін.
Оскільки судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, вже встановлено необґрунтованість посилань першого заступника прокурора Київської області на незаконність розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 251 від 07 липня

2006 року «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу», тому ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Вимоги першого заступника прокурора Київської області про визнання недійсними розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 556

від 24 липня 2012 року «Про затвердження проекту із землеустрою 33-ом громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Фурсівської сільської ради», договору оренди земельної ділянки, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

є похідними і базуються саме на незаконності зазначеного розпорядження розпорядження № 251, тому правильним є висновки судів про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.
Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта