ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1908/18

Головуючий у першій інстанції - Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/706/19

Чернігівський апеляційний суд у складі

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Бутівська сільська рада Городнянського району Чернігівської області у складі Городнянської міської ради, Головне управління держгеокадастру у Чернігівській області, Ріпкинська районна державна нотаріальна контора, Городянська районна державна адміністрація,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку визнання недійсним, визнання недійсним та скасування державної реєстрації свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним та скасування реєстрації державних актів на право власності на землю,

місце ухвалення рішення суду - м. Городня,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 18 березня 2019 року,

час проголошення рішення - 14 год. 14 хв.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила: поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2010 року № 69, видане на ім`я ОСОБА_3 . Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою; поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину від 26 травня 2010 року № 717, видане на ім`я ОСОБА_2 ; поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати реєстрацію державного акту серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку НОМЕР_2 , розміром 3,1522 га, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00429; поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати реєстрацію державного акту серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку НОМЕР_4 , розміром 0,3657 га, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00428; поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати реєстрацію державного акту серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_6 , розміром 0,3657 га, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00426; поновити строк на визнання недійсною, визнати недійсною та скасувати реєстрацію державного акту серії НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_8 , розміром 3,1533 га, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00427.

У мотивування заявлених вимог зазначила, що під час прийняття спадщини після смерті її матері, ОСОБА_4 , та оформлення спадкової справи їй стало відомо, що земельні ділянки успадковані іншими особами - відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вважає, що вказаними діями відповідачів порушені її права як єдиного спадкоємця першої черги за законом, у зв`язку з чим вони потребують судового захисту з метою безперешкодного оформлення спадщини.

Рішенням від 13 березня 2019 року Городнянський районний суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи його незаконним, просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що під час внесення номеру паю до державного акту на право власності на земельну ділянку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_5 , була допущена звичайна помилка.

Скаржник зазначає, що під час жеребкування, яке проводилось у Бутівській сільській раді, ОСОБА_5 витягла пай з № 215, а її матір ОСОБА_4 - пай з № 247. У подальшому, реалізуючи своє право, дві наведені вище особи отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, проте у результаті допущеної помилки, як її матір, так і ОСОБА_5 отримали державні акти на один і той же пай.

Вказує, що державні акти, видані на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають однакову площу земельної ділянки, а саме 7 га, і відрізняються лише сотими частинами. Документи видавалися в ті часи, коли не було технічної можливості встановити розмір земельної ділянки до сотої, тому наявна різниця у розмірах земельних ділянок, виданих на ім`я померлих осіб.

Посилається також на те, що до складу спадщини ОСОБА_4 увійшла земельна ділянка, розташована на території Бутівської сільської ради Городнянського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту та договору оренди землі, з якого вбачається, що пай № 247 використовувався і перебував в оренді. Вважає, що пай за № 215 за життя належав саме ОСОБА_5 і є окремим паєм.

У наданому відзиві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не погоджуючись з доводами апеляційної скарги та вважаючи їх безпідставними, просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що державний акт серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_4 був виданий вже з накладенням земельної ділянки на раніше приватизовану земельну ділянку і отриману у приватну власність ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідачів.

Відповідачі зазначають, що накладення однієї і тієї земельної ділянки одна на одну, оформлені на різних осіб, помилково допущено розпорядженням Городняської РДА № 48 від 22 лютого 2006 року, на підставі якого виданими у подальшому державними актами було передано у приватну власність одну і ту ж земельну ділянку спочатку їх матері, а потім повторно ОСОБА_4 , проте, земельні ділянки в актах були вказані за різними кадастровими номерами і відмінним описом меж, але за однаковим номером паю та площею.

Стверджують, що «список жеребкування», на який посилається позивач, не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки він не оформлений відповідно до чинного законодавства, отже є сумнівним щодо справжності викладених у ньому відомостей.

Вважають посилання ОСОБА_1 про наявність договору оренди землі від 01 січня 2012 року безпідставним, оскільки позивач незаконно здала в оренду земельний пай, який їй не належав, враховуючи ті обставини, що свідоцтва про право на спадщину за законом були отримані ними 18 та 26 травня 2010 року, а державні акти на право власності на земельну ділянку були зареєстровані 23 грудня 2011 року, тобто, набагато раніше, ніж був оформлений наданий позивачем договір оренди.

На думку відповідачів наведені ними обставини виключають їх вину та відповідальність у виниклій ситуації, оскільки вони є неналежними відповідачами у даній справі.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право ОСОБА_1 на спадкування не порушено, враховуюче те, що спадкодавцями сторін у справі є різні особи, свідоцтва про право на спадщину оформлені у відповідності до норм спадкового права при застосуванні належної процедури, компетентною особою, з дотриманням прав та законних інтересів спадкоємців. Вимога позивача, спрямована на припинення права власності відповідачів, є такою, що суперечить приписам ст. 346 ЦК України, якою визначені підстави припинення права власності.

Суд зазначив також, що рішення Державного земельного кадастрового реєстратора від 04 вересня 2018 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру внаслідок знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, не свідчить, що права позивача зазнали порушення від дій відповідачів, оскільки орган місцевого самоврядування надав різні дані щодо номера земельного паю, отриманого при жеребкуванні одній та протилежній стороні.

При цьому районний суд визначив відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин строку позовної давності, врахувавши те, що про порушення своїх прав позивач дізналась 04 вересня 2018 року, отримавши відмову державного реєстратора у реєстрації права власності на землю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації від 22 лютого 2006 року № 48 був затверджений проект організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Нива» Бутівської сільської ради Городнянського району та передано в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 398 громадянам - власникам сертифікатів на земельну частку (пай) (а.с. 123).

У додатку 1 до розпорядження міститься список пайовиків бувшого КСП «Нива», які мають земельні сертифікати та мають право на отримання державних актів (а.с. 124-126). У вказаному списку під № 82 наявне прізвище матері позивача - ОСОБА_4 , якій був виданий пай № 247, а під № 83 - матері відповідачів, ОСОБА_5 , яка отримала пай № 215.

На підставі вищевказаного розпорядження Городнянської РДА 30 жовтня 2006 року ОСОБА_4 був виданий державний акт серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 7,0379 га, що розташована на території Бутівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15). Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 58. Зазначена у державному акті земельна ділянка складається з земельної ділянки площею 0,7314 га (пасовища) з кадастровим номером НОМЕР_10 та земельної ділянки площею 6,3065 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_11 , пай № 247 .

15 червня 2006 року ОСОБА_5 був виданий державний акт серії НОМЕР_13 на право власності на земельну ділянку площею 7,0198 га, яка розміщена на території Бутівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 162). Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 38. Вказана земельна ділянка складається з земельної ділянки площею 0,7314 га (пасовище), кадастровий номер НОМЕР_14 , та земельної ділянки площею 6,3065 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_15 , пай № 247 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 (а.с. 11-13). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 7,0379 га, яка належала їй на підставі Державного акту серії НОМЕР_9 .

06 травня 2016 року за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 55/2016, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 149, 152).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 159). Спадкоємцями першої черги за законом є її діти - відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 167-170).

29 жовтня 2009 року Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 460/2009 після померлої ОСОБА_5 , що підтверджується наданими нотаріусом матеріалами спадкової справи (а.с. 155-179).

З наданих матеріалів вбачається, що 18 травня 2010 року та 26 травня 2010 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Брусило С .О . були видані свідоцтва про право на спадщину за законом до майна гр. ОСОБА_5 , 1922 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцям першої черги за законом - її дочці, ОСОБА_3 та її сину, ОСОБА_2 на 1/2 частку у спадщині кожному (а.с. 175, 178). Спадщина, на яку у вказаних частках видані свідоцтва, складається з земельної ділянки площею 7,0198 га

У подальшому, 07 грудня 2011 року на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачі отримали державні акти на право власності на земельну ділянку, зокрема, ОСОБА_3 - державний акт серії НОМЕР_5 на земельну ділянку площею 0,3657 га на території Бутівської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер НОМЕР_6 ; державний акт серії НОМЕР_7 на земельну ділянку площею 3,1533 га на території Бутівської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер НОМЕР_8 (а.с. 18, 19); ОСОБА_2 - державний акт серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 3,1532 га на території Бутівської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер НОМЕР_2 ; державний акт серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,3657 га на території Бутівської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с. 16, 17).

Зі змісту рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Городнянському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 04 вересня 2018 року за № РВ-018, винесеного за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей до ДЗК, вбачається, що реєстрація земельної ділянки площею 0,7314 га, яка за життя належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії НОМЕР_9 від 30 жовтня 2006 року неможлива у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка накладається на земельні ділянки приватної власності інших громадян за кадастровими номерами: НОМЕР_16 1091 - ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину від 18 травня 2010 року № 693, Городнянська районна державна адміністрація, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав № 21571108 від 24 липня 2017 року), НОМЕР_4 - ОСОБА_2 (свідоцтво про право на спадщину від 26 травня 2010 року № 717, державний акт серії НОМЕР_3 від 23 грудня 2011 року) (а.с. 26).

Іншим рішенням державного кадастрового реєстратора від 04 вересня 2018 року за № РВ-018 було відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації земельної ділянки площею 6,3065 га, яка за життя належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії НОМЕР_9 від 30 жовтня 2006 року, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка також накладається на земельні ділянки приватної власності інших громадян за кадастровими номерами: НОМЕР_18 1090 - ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину від 18 травня 2010 року № 693, державний акт від 23 грудня 2011 року серії НОМЕР_19 ); НОМЕР_16 :1088 - ОСОБА_2 (свідоцтво про право на спадщину від 26 травня 2010 року № 717, державний акт від 23 грудня 2011 року серії НОМЕР_1 ) (а.с. 27).

Звернувшись з позовом про поновлення строку визнання недійсною, визнання недійсною та скасування державної реєстрації, свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсною та скасування реєстрації державних актів на право власності на землю, ОСОБА_1 зазначала, що прийняттям відповідачами спадщини після смерті їх матері ОСОБА_5 порушені її права, як спадкоємця першої черги за законом після смерті її матері, ОСОБА_4 .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Згідно з приписами ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу; організація землеустрою.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст.ст. 1, 11, 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування; відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів; кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Виходячи з наведених норм та проаналізувавши обставини даної справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 через недоведення позивачем порушення саме відповідачами її спадкових прав.

Аналізуючи наявні у справі докази, суд першої інстанції правильно визначив, що орган місцевого самоврядування надав однакові дані щодо номера земельного паю, отриманого при жеребкуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У подальшому вказаними особами були отримані державні акти на право власності на земельні ділянки, до яких були розроблені відповідні технічні документації із землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_20 на ім`я ОСОБА_5 (матір відповідачів) був виданий 15 червня 2006 року, а державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 (матір позивачки) - 30 жовтня 2006 року, тобто ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку майже на 4 місяці раніше, ніж ОСОБА_4 .

Ураховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу відносно того, що померла ОСОБА_4 отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку, яка вже мала власника ( ОСОБА_5 ) з належно оформленими документами. При цьому, органи місцевого самоврядування та органи земельних ресурсів, сприяючи ОСОБА_4 у реалізації її права власності на землю, не дотримались вимог законодавства щодо можливості видачі державного акту виключно на вільну земельну ділянку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що учасники земельних відносин правомірно очікують від органів місцевого самоврядування та державних органів у сфері земельних правовідносин належного виконання своїх обов`язків. Разом із тим, позивачем жодних вимог до органів, до повноважень яких віднесено питання передачі землі у власність, не заявлено, оцінка їх діям з точки зору правомірності не надається з огляду на доводи позову та апеляційної скарги.

При цьому, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали даної справи не містять доказів недобросовісної поведінки померлої ОСОБА_5 в процесі набуття землі у власність або самих відповідачів під час оформлення спадкового майна.

Ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає правових підстав для припинення права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на землю. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до наведення обставин справи, які свідчать про наявність перешкод у позивача для оформлення спадкового майна, а не про недотримання законодавства з боку відповідачів, що спричинило порушення прав ОСОБА_1 .

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду твердження позивача про наявність укладеного 01 січня 2012 року її матір`ю договору оренди належної їй землі, оскільки обставини щодо укладення договору оренди та використання земельної ділянки не є предметом спору, не свідчать про неправильність висновків суду першої інстанції і не впливають на їх правильність.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 червня 2019 року.

Головуючий Судді: