РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представників ОСОБА_1 , Мануйло С.М. ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання кредитором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2018 року представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить визнати позивача належним кредитором у зобов`язанні позичальника ОСОБА_4 за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005р. на суму 578498,15 доларів США, що є еквівалентом 15673077 грн., та 489339,67 грн., та в рахунок виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005р. в сумі 578 498,15 доларів США, що є еквівалентом 15673077 грн., та 489339,67 грн., а всього 16162416,67 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки - п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі Договору про поділ майна подружжя, посвідченому ПН ХМНО Харківської області Клопотовим С.Д. від 19.08.2011 року, та зареєстр. в реєстрі за №1970, та зареєстр. у КП ХМ БТІ згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №31082213 від 25.08.2011, реєст. №9612801, номер запису 74566 в книзі 1 - шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «про іпотеку» за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; та стягнути судові витрати з відповідача ОСОБА_4 В обгрунтування вказаних підстав посилається на те, що 29.07.2005 р. позивач уклала договір поруки №805/13/26/5-1371, посвідчений ПН ХМНО Єрьоменком В.В. за реєстр. №928, відповідно до якого зобов`язалась відповідати за виконання позичальником - відповідачем ОСОБА_4 умов щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, а також моживим штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005р. Метою кредитування були поточні потреби та ремонт квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована та мешкає позивач. До договору кредиту неодноразово вносились зміни в частині розміру заборгованості та порядку її погашення. У зв`язку із зміною умов кредитного договору до договору поруки було внесено зміни Договором про внесення змін №1 від 06.06.2006р., Договором про внесення змін та доповнень №2 від 12.03.2009р., Договором про внесення змін №3 від 13.11.2014р. Відповідно до умов Договору поруки, на виконання вимог кредитора поручитель виконувала зобов`язання позичальника. Забезпеченням кредиту була 5-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором іпотеки №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005р., посвідченим ПН ХМНО Єрьоменком В.В. за реєстр. №929. Всього протягом 2005-2018 рр. поручитель виконала зобов`язання за боржника-позичальника за договором поруки на суму 578498,15 доларів США та 365177,38 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.08.2018 року, отриманою після відкриття провадження у справі. 18.11.2014 року відбулась конвертація заборгованості за кредитом у гривню. Під час досудового вирішення питань врегулювання заборгованості позичальника після закінчення строку дії кредитного договору, поручитель ОСОБА_3 30.07.2018р. уклала договір №331/1 із ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», якій станом на 30.07.2018 року належали права вимоги за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005р. На виконання цього договору ОСОБА_3 як поручителю та новому кредитору були передані усі документи, що підтверджують зобов`язання позичальника. Згідно договору про відступлення прав №331/1 від 30.07.2018 року до позивача перейшло право вимоги на суму 84101 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1452,37 грн. - відсотків, 38608,92 грн. - пені, на загальною суму - 124162,29 грн. До договору передання прав за договором іпотеки укладено договір цесії, посвідчений ПН КМНО

Чуловським В.А. за реєстр. №11326. Таким чином, банк не є належним кредитором за цим кредитним договором, а належним кредитором є позивач, оскільки до неї перейшли всі права вимоги як за договором кредиту, так і за договором іпотеки №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005р. Тому у зв`язку із невизнанням первісним кредитором права позивача як наступного кредитора, позивач звернулась до суду із цим позовом про визнання її кредитором та надання їй права на продаж предмета іпотеки. Розрахунок суми, в погашення якої має бути звернено стягнення: валютна частина 578498,15 доларів США, що складає 15673 077 грн., з додаванням гривневої частини: 365177,38 грн. (за довідкою) + 124162,29 грн. (за договором відступлення прав) + 15673077 грн. (валютна частина) = 16162416,67 грн.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались.

Представник позивача - адвокат Бикова О.Ю. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання, в якому просив провести судове засідання за своєї відсутності, уточнені позовні вимоги визнав, просив вирішити справу на підставі поданих документів, оскільки в добровільному порядку домовитись про ціну предмета іпотеки, припинення зобов`язання поза межами вартості предмета іпотеки, порядок звернення стягнення - не надається можливим, та просив встановити у судовому рішенні факт вартості квартири як предмета іпотеки для подальшого продажу - 11932633 грн. без ПДВ.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - адвокат Мануйло С.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що у позивача не має жодних прав та підстав вимагати визнати себе кредитором на суму 16162416,67 грн. саме в рамках вказаного кредитного договору, та вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки, який забезпечує саме це зобов`язання, для нібито задоволення своїх потреб на суму 16162416,67 грн., проте загальний залишок заборгованості за вказаним договором кредиту складає лише 124162,29 грн., а тому дії позивача суперечать вимогам законодавства, оскільки нею не було погашено заборгованість ОСОБА_4 в повному обсязі. Крім того, відповідно до наданої виписки, заборгованість за кредитом погашав сам ОСОБА_4 , а позивач погасила лише незначну суму заборгованості за кредитом.

08.08.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 13.08.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відмовлено.

В судовому засіданні 17.04.2019 року ухвалено залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5

Ухвалою суду від 30.05.2019 року в задоволенні клопотань ОСОБА_5 про зупинення провадження по справі, витребування доказів та визнання явки обов`язковою - відмовлено.

Судом встановлено, що 29.07.2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №805/16/21-1/5-449, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 200000,00 доларів США зі встановленим графіком погашення на строк 10.07.2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,0% річних.

На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 805/13/26/5-1371 від 29.07.2005 року, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання Позичальником ОСОБА_4 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договору кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року.

29 липня 2005 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір №805/13/26/5-1370, відповідно до якого іпотекодавця передали в іпотеку Іпотекодержателі у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно - п`ятикімнатну квартиру загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на праві власності.

В подальшому до вказаних договорів вносились зміни в частині розміру заборгованості, та порядку її погашення.

У зв`язку з неповною оплатою заборгованості за кредитним договором, ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення

заборгованості за вказаним кредитним договором, однак ухвалою суду, яка набула чинності, вказану позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з поданням заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» про залишення позовної заяви без розгляду.

В матеріалах справи наявний лист від ПАТ «Укрсоцбанк», в якому повідомлено відповідача ОСОБА_4 , що право вимоги за договором кредиту було відступлено на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке в подальшому відступило свої права ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги №331/17, відповідно до якого остання прийняла право вимоги за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , відповідно до якого відступились права вимоги в сумі 124162,29 грн. Так в цей же день між вказаними сторонами укладено договір (цесії) про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005 року, що був посвідчений ПН КМНО Чуловським В.А., відповідно до якого позивачеві передано право вимоги за договором іпотеки, предметом якого є п`ятикімнатна квартира №10 , загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . На разі вказані правочини оскаржуються третьою особою ОСОБА_5 в судовому порядку, проте рішення не прийнято.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.07.2016 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальним справ від 07.06.2017 року позов ОСОБА_9 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь останнього борг за договором позики у розмірі 2678000 грн. На виконання вказаного рішення третьою особою отримано виконавчий лист, та на разі відкрито виконавче провадження.

На разі спірне нерухоме майно - п`ятикімнатна квартира №10 , загальною площею 221,4 кв .м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4

Відповідно до наданого до суду звіту про незалежну оцінку майна виготовленого ТОВ «Бюро Полекс» від 06.02.2018 року, вартість предмета іпотеки - спірної квартири складає 11932633 грн. без ПДВ.

У зв`язку з тим, що позивач виконала кредитні зобов`язання відповідача ОСОБА_4 , та набула право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою та/або заставою.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доказів того, що зобов`язання за договором кредиту припинились у зв`язку з його належним виконанням до суду надано не було.

Статтею 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»(далі - Закон № 898-IV, визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право в разі невиконання основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки (стаття 12 Закону № 898-IV).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16), та в постанові від 31 жовтня 2018 року (справа №465/646/11).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З прийняттям вказаних постанов внесена визначеність при застосуванні положень закону у випадку встановлення обставин відступлення фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що з укладенням договору про відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитодавця - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» на фізичну особу Костенко В.М., яка не може надавати фінансові послуги, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3,4, 12, 76, 306, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання кредитором та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач - ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, .

Відповідач - ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Третя особа - ОСОБА_5 , місцеперебування: АДРЕСА_7 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2019 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ