Справа № 134/336/19
Провадження № 22-ц/801/1303/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуСправа № 134/336/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Оніщука В.В.,

Суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2019 року, постановлене у складі судді Зарічанського В.Г., в залі суду,

встановив:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Голубецької сільської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 05 лютого 2007 року працює на посаді завідуючої дошкільного навчального закладу «Ромашка» с. Голубече Крижопільського району Вінницької області.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року рішення 39 сесії 6 скликання Голубецької сільської ради від 29 травня 2015 року «Про ліквідацію ДНЗ «Ромашка» с. Голубече визнано протиправним і скасовано, зобов`язано Голубецьку сільську раду відновити роботу ДНЗ «Ромашка» с. Голубече Крижопільського району Вінницької області.

Не зважаючи на вказані судове рішення, робота ДНЗ «Ромашка» до сьогоднішнього дня відповідачем не відновлена і вона не отримує заробітну плату.

Рішенням Крижопільського районного суду від 30 березня 2017 року її позов до Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2017 рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.03.2017 змінено у зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості по заробітній платі. Судовим рішенням заборгованість по заробітній платі була стягнута станом на 30 березня 2017 року.

Відповідно до довідки від 23.12.2016 № 742, виданої Голубецькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області, повністю відпрацьованими місяцями є січень - 20 робочих днів, нарахована заробітна плата 2884,79 грн та лютий - 21 робочий день, нарахована заробітна плата - 2884,79 грн. Таким чином за 2 місяці нарахована заробітна плата становить 5789,58 грн.. Денна заробітна плата складає 140,72 грн.. Середньомісячна зарплата становить 2884, 76 грн.. Законодавчо встановлена мінімальна заробітна плата на даний час становить 4173 грн.. Таким чином, вважає, що заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2017 по 01.03.2019 складає 95979 гривень (23х4173). Нарахована індексація складає 8377, 31 грн.

Крім того позивач вважає, що вказаними діями Голубецької сільської ради їй була завдана моральна шкода, оскільки вона перенесла нервовий стрес, втратила нормальні життєві зв`язки, залишилася без заробітку і засобів на існування. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 12000 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 95979 гривень, суму індексації заробітної плати у зв`язку із затримкою її виплати у розмірі 8377, 31 грн, 12000 грн моральної шкоди та витрати пов`язані з наданням їй правової допомоги у сумі 5000 гривень.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Голубецької сільської ради Крижопільського району на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 88976 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 55 копійок, 365 (триста шістдесят п`ять) гривень 89 копійок індексації заробітної плати, 5000 (п`ять) тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що заборгованість по заробітній платі має стягуватися саме з Голубецької сільської ради, як засновника дошкільного навчального закладу «Ромашка» с. Голубече Крижопільського району Вінницької області, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Голубецька сільська рада подала апеляційну скаргу у якій зазначає про неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема відповідач у апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції помилково не враховано, що ОСОБА_1 приймалась на роботу відділом освіти Крижопільської районної державної адміністрації та відповідно ніколи не перебувала у трудових відносинах із Голубецькою сільською радою, а тому на думку відповідача, суд першої інстанції розглянув справу не вирішивши питання залучення належного відповідача у справі.

Голубецька сільська рада у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судом правильно встановлено, що виплату заробітної плати працівникам ДНЗ «Ромашка» с. Голубче здійснював засновник - сільська рада, а тому заборгованість по заробітній платі має стягуватись саме із Голубецької сільської ради. З підстав викладених у відзиві, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Голубецької сільської ради залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з 05 лютого 2007 року позивач працює на посаді завідуючої дошкільного навчального закладу «Ромашка» с. Голубече Крижопільського району Вінницької області.

12 вересня 2014 року 32 сесією 6 скликання Голубецької сільської ради прийнято рішення № 770-32/2014 «Про ліквідацію ДНЗ «Ромашка» с. Голубече шляхом утворення комунального закладу ясла-садок комбінованого типу «Калина» Голубецької сільської ради».

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року вказане рішення сільської ради визнано протиправним та скасовано.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року рішення 39 сесії 6 скликання Голубецької сільської ради від 29 травня 2015 року «Про ліквідацію ДНЗ «Ромашка» с. Голубече визнано протиправним і скасовано.

Також, судом встановлено, що на час розгляду справи рішення суду щодо відновлення роботи ДНЗ «Ромашка» фактично не виконане, що не заперечувалось відповідачем.

На даний час ОСОБА_1 не звільнена з займаної посади і трудові відносини з нею не припинені.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 82 321,20 грн, 8 183,66 грн індексації заробітної плати, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 5 024,80 грн витрат за надання правової допомоги. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у сумі платежу за один місяць. Стягнуто із Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області 551,20 грн судового збору на користь держави.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області задоволено частково. Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року змінено в частині розміру заборгованості по заробітній платі з 82 321,20 грн до 65 166,74 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області залишено без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями заборгованість по заробітній платі була стягнута станом на 30 березня 2017 року.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про дошкільну освіту» рішення про створення, реорганізацію приватного дошкільного навчального закладу приймається засновником (власником) за наявності необхідної навчально-методичної та матеріально-технічної бази, педагогічних кадрів, а також з дотриманням санітарно-гігієнічних норм, правил і стандартів за погодженням із відповідним органом виконавчої влади з питань освіти та відповідним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 49 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2003 року № 305 «Про затвердження Положення про дошкільний навчальний заклад» фінансово-господарська діяльність дошкільного навчального закладу провадиться відповідно до законодавства та його статуту.

Пунктом 1.5. Статуту дошкільного навчального закладу «Ромашка» с. Голубече Крижопільського району Вінницької області визначено, що засновником дошкільного закладу є Голубецька сільська рада. Засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування дошкільного закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Отже, суд першої інстанції правильно визначив, що заробітну плату необхідно стягувати із засновника - Голубецької сільської ради. Також у Статуті відсутнє право ДНЗ «Ромашка» як юридичної особи мати свій розрахунковий рахунок і самостійно здійснювати фінансові операції. Усі фінансові надходження, у тому числі від батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб, акумулюються на рахунках сільської ради.

Крім того, посадовою інструкцією визначено, що завідувач дитячим закладом не має права нараховувати і виплачувати заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до того, що позивач не перебувала у трудових відносинах із Голубецькою сільською радою, а посада завідуючого Дошкільного навчального закладу «Ромашка» не є номенклатурною посадою сільської ради с. Голубче.

Такі доводи є безпідставним, оскільки рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили, встановлено, що Голубецька сільська рада є засновником ДНЗ «Ромашка» та розпорядником коштів по заробітній платі працівників цього навчального закладу.

Більше того, постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по цивільній справі №134/1579/-ц підтверджено правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у спірних правовідносинах заборгованість по заробітній платі має стягуватися саме з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що узгоджується зі Статутом ДНЗ «Ромашка», Законом України «Про дошкільну освіту».

В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши наведені норми матеріального права та преюдиційні обставини, встановлені при розгляді цивільної справи № 134/1579/15-ц, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати за період з 01.04.2017 по 19.04.2019 року сумі 88976,55 грн..

В частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції врахував, що відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що неможливість реалізації позивачем гарантованого права на працю та не отримання заробітної плати призвели до моральних страждань і відповідно визначив її розмір, з урахуванням положень статті 237-1 КЗпП України.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на те, що невиплата заробітної плати зумовлена бездіяльністю ОСОБА_1 , як завідуючого ДНЗ «Ромашка», є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки документально не підтвердженні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення апелянтом вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району вінницької області залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук