ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року

м.Суми

Справа №583/5413/18

Номер провадження 22-ц/816/3442/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кудіна Олександра Михайловича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2019 року в складі судді Плотникової Н.Б., ухваленого у м. Охтирка, повний текст якого складено 16 квітня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частки від усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття та припинити стягнення аліментів з нього, як батька дитини. Також просив відкликати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 01 серпня 2014 року між сторонами розірвано шлюб та стягнуто з нього на утримання сина аліменти. Проте, наприкінці 2017 року відповідач залишила їх з сином та пішла проживати до своєї матері. Також вказує, що після розірвання шлюбу відповідач нехтує сімейними цінностями, життям сина не цікавиться, зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали. Дитина повністю знаходиться на його утриманні, він займається вихованням сина, забезпечує його харчуванням, одягом, предметами для навчання, оплачує гуртки, які відвідує син. На думку позивача, оскільки рішенням Охтирського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 визначено за місцем проживання його батька, а відповідач аліменти на утримання сина витрачає не за призначенням, тому є всі підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2014 року та до повноліття дитини, які стягуються на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2014 року у цивільній справі № 583/2629/14-ц.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повнолітня, починаючи стягнення з 21 грудня 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн, а також в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

ОСОБА_2 з рішенням суду не погодилась та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, заявниця просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі вказує, що отримала позовну заяву не з усіма додатками, яка, до того ж, не містила доказів про необхідність допиту свідка ОСОБА_5 . Крім того, суд не вирішив поставлені у відзиві на позовну заяву клопотання. Вважає, що суд безпідставно не задовольнив клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки судове рішення у цивільній справі № 583/1361/18, на підставі якого місце проживання дитини визначено з ОСОБА_1 , оскаржено до касаційної інстанції. Також вказує, що з лютого 2018 року позивач постійно перешкоджає їй спілкуватись з сином, а у зв`язку з його графіком роботи вихованням сина не займається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. При цьому вказує, що після визначення місця проживання сина з батьком за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року відповідач ухиляється від спілкування з сином і участь у його вихованні не приймає, а сплачувані аліменти витрачає на власні потреби. Звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги є формальними і стосуються справи про визначення місця проживання дитини з батьком, рішення у якій набрало законної сили, а не питання про стягнення аліментів у даній справі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи попереджена належним чином , звернулась до суду із клопотанням про слухання справи у режимі відеоконференції, але в задоволенні цього клопотання їй було відмовлено у зв`язку із порушенням строків на його подачу, а тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кудіна О.М. про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 червня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2014 року (а.с. 8).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), на утримання якого з 09 липня 2014 року на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2014 року стягнуто аліменти з батька ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с. 9).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька - ОСОБА_1 (а.с. 16-19).

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, а також зупинено виконання судового рішення від 09 листопада 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Після розірвання шлюбу сторони разом з дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у двокімнатній квартирі, яка знаходиться у їх спільній частковій власності (по 1/2 частині), проте з 16 лютого 2018 року ОСОБА_2 стала проживати окремо від дитини та позивача у будинку своїх батьків у належній їй 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що витрати на участь у змаганнях з карате, придбання форми і екіпіровки для занять неповнолітнього ОСОБА_3 несе його батько ОСОБА_1 (а.с. 65), який також здійснює витрати на придбання канцелярії, позашкільного розвитку, дозвілля та забезпечення повноцінного учбового процесу свого сина як учня 6-Б класу загальноосвітньої школи № 1 (а.с. 66).

З 21 березня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна та отримує допомогу по безробіттю.

ОСОБА_1 працює на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (а.с. 67-68).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з лютого 2018 року неповнолітній син сторін залишився проживати разом з батьком, а відповідачем не доведено обставин перешкоджання позивачем у спілкуванні з сином та, зокрема, користування належною ОСОБА_2 1/2 частиною квартири для проживання з дитиною. Крім того, відповідач не довела, що стягувані з ОСОБА_1 аліменти вона використовує на утримання сина, що, на думку суду, є підставою для припинення їх стягнення з батька. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , суд врахував її стан здоров`я, майновий стан, а також те, що на її утриманні знаходиться хвора непрацездатна матір, а тому вважав достатнім для забезпечення розвитку та утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку матері, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 183 СК України).

Як передбачено ч. 3 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідачем ОСОБА_2 визнано, що з середини лютого 2018 року вона не проживає разом зі своїм неповнолітнім сином та, зокрема, постійно з ним не спілкується, не піклується про нього. Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 чинить відповідачу перешкоди у користуванні належною їй 1/2 частиною квартири, внаслідок чого вона не може піклуватися про дитину, крім того, що є недоведеними, також не спростовують висновки суду першої інстанції про те, що сплачувані батьком аліменти не використовуються матір`ю на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав належну оцінку письмовим доказам відповідача, якими вона доводила використання аліментів на утримання сина. Так, з довідок про отримані позивачем доходи у 2018 році та за січень і лютий 2019 року вбачається, що середній розмір аліментів, який щомісячно стягується з ОСОБА_1 , становить більш ніж 3000 грн, проте ОСОБА_2 не довела суду, що отримувані нею аліменти вона повністю витрачала на утримання свого сина.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 з позивача ОСОБА_1 та присудження їх стягнення з відповідача ОСОБА_2

З визначеним судом розміром аліментів у частці від заробітку ОСОБА_2 колегія суддів також погоджується.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, присуджені судом аліменти у розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_2 поряд з гарантованим законом мінімальним розміром аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується із розміром аліментів, встановленим ст. 182 СК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушень вимог процесуального закону є безпідставними, а посилання заявниці на незаконність, на її думку, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2018 року та постанови Сумського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року предмету доказування у даній справі не стосуються.

Несплачений ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн, відстрочений на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 27 травня 2019 року, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу в апеляційному суді адвокатом Кудіним О.М., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 03 червня 2019 року, ордером серії СМ № 05/06, актом приймання-передачі виконаних робіт від 05 червня 2019 року та відповідною квитанцією про сплату позивачем 1500 грн (а.с. 125-131).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2019 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1057 грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн у рахунок компенсації витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 червня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик