Справа №518/856/14-ц
Провадження по справі №2/498/46/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді - Чернецької Н.С., за участю секретаря судового засідання - Іванова І.С., відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною частковою власністю та поділ такого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною частковою власністю й поділ такого майна. Після уточнення позовних вимог просили суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_6 з травня 1965 року по вересень 2013 року (день смерті). Визнати житловий будинку з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках - по 1/2 частки за кожним. Визнати за ОСОБА_4 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера « В», сараю літера « Г», сараю літера « Д», вбиральні літера « Е», огорожі літера №1-3, колодязя літера № 4, мостіння літера «І». Визнати за ОСОБА_4 право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі 1/2 частки спадкового майна житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера « В», сараю літера « Г», сараю літера « Д», вбиральні літера « Е», огорожі літера №1-3, колодязя літера № 4, мостіння літера «І», що відкрилося після смерті ОСОБА_6 одинадцятого вересня дві тисячі тринадцятого року. В обґрунтування позову посилались на те, що з травня 1965 року до 11 вересня 2013 року ОСОБА_4 ОСОБА_6 проживали однією сім`єю були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_6 не був складений заповіт. Позивач прописаний у даному будинку до сьогоднішнього дня. ОСОБА_4 з травня 1965 року зійшовся з ОСОБА_6 та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин, вони жили, як чоловік та жінка, мали близькі стосунки, вели спільне господарство, мали спільний побут і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Коли вони зійшлись з ОСОБА_6 в 1965р. та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в неї був глинобитний житловий будинок (землянка) 1951 року побудови і складалася з невеличкого коридорчика та однієї кімнати і інших будівель та споруд та огорожі біля даного будинку не було. Після того як вони зійшлись ОСОБА_6 запропонувала йому для потреб їх сім`ї та поліпшення житлових умов, за спільні кошти побудувати житловий будинок та допоміжні будівлі та споруди за вищевказаною адресою. Він з даною пропозицію погодився і вони разом з ОСОБА_6 за час їх спільного проживання та за спільні сумісні кошти побудували житловий будинок літера «А» за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з чотирьох приміщень та літньої кухні літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», вбиральня літера «Е», огорожа літера № 1-3, колодязь літера № 4, мостіння літера «І» та провели водогін. Будівельні роботи по будівництву житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 проводились та виконувались ОСОБА_4 особисто. За спільні кошти вони придбавали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку. Данийжитловий будинок з будівлями та спорудами, побудований ними фактичним подружжям за спільні кошти під час проживання однією сім`єю без шлюбу, але даний житловий будинок був оформлений на одного - ОСОБА_6 , так, він і не здогадувався про можливі наслідки після її смерті. З травня 1965 року по 11 вересня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 і вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язок та декілька разів намагалися одружитися, але так і не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Після смерті дружини ОСОБА_6 11 вересня 2013 року до жовтня 2013 року ОСОБА_4 продовжував проживати в даному житловому будинку, але за станом свого здоров`я був змушений переїхати до онучки, але залишися зареєстрованим в даному будинку. Таким чином з травня 1965 року до вересня 2013 року, він проживав разом з ОСОБА_6 як чоловік та жінка в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації шлюбу, який побудований за наші спільні кошти та під час спільного проживання. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права спільної сумісної власності (в порядку ст. 74 Сімейного кодексу України) на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Оскільки шлюб не був зареєстрований, отримати або відновити документи, що підтверджують зазначені факти не можливо по причині їх відсутності.

Ухвалою Ширяївського районного суду від 22.01.2016 року, визнано ОСОБА_3 правонаступником ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надавши через канцелярію суду клопотання про слухання справи без їх участі, відповідно до якого позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що він є сином померлої ОСОБА_6 і має право на спадщину на вказане майно відповідно до заповіту. А доказів про те, що це майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і позивачка має право на його частину, не надано.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ширяєво Ширяївського району Одеської області померла ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який належав їй згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.02.1970 року, виданого на підставі рішення виконкому Ширяївської селищної ради від 09 січня 1970 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.20019 року. Та на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 08 серпня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Ширяївського районного нотаріального округу Черевко Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1520, відповідно до якого все своє майно, яке до дня її смерті виявиться їй належним, у чому б таке не полягало і де б воно не знаходилось вона заповіла повністю ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 являється сином померлої ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Та прийняв спадщину шляхом подання заяви 13 лютого 2014 року до приватного нотаріуса Ширяївського районного нотаріального округу Одеської області Ланової Н.А. (Спадкова справа №15/2014)

В матеріалах справи наявна довідка №10 від 21.01.2014 року видана Ширяївською селищною радою, що померла ОСОБА_6 була зареєстрована станом на 11.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_1 з 14.05.2003 року по теперішній час.

Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Ширяєво Ширяївського району Одеської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 1 ст.27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено: якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ст.76,77 ЦПК України доказами вважаються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін.

В судовому засіданні не було надано доказів факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо.

Посилання позивача на спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спростовується довідкою №10 від 21.01.2014 року виданою Ширяївською селищною радою, що померла ОСОБА_6 була зареєстрована станом на 11.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_1 з 14.05.2003 року по теперішній час, та відміткою в паспорті ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , що місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 15.02.2014 року, тобто вже після смерті ОСОБА_6 .

В матеріалах справи наявні письмові заяви свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази безпосередньо, а тому письмові пояснення особи не можуть бути прийняті судом як показання свідка. Також представником позивача клопотання про виклик свідків було підтримане частково, а саме, було заявлене клопотання про надання судового доручення Ширяївському районному суду про допит вищевказаних свідків, яке ухвалою суду від 18 березня 2019 року було залишено без розгляду.

Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний житловий будинок.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у період з травня 1965 року 11 вересня 2013 року, і відповідно суд не знаходить правових підстав для задоволення інших позовних вимог, які є похідними, таких як: визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною частковою власністю та поділ такого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великомихайлівський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2019 року.

Суддя Чернецька Н.С.