Справа № 453/1458/18
№ провадження 2/453/105/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Савіхіної А.М. (довіреність № 8332-К-Н-О, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) 08.11.2018 року звернувся у суд з позовною заявою (надійшла на адресу суду 07.12.2018 року, вх. № 5923), в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 14.10.2013 року у загальному розмірі 12 010 грн. 69 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позову, у розмірі 1762 грн. 00 коп., позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 08.02.2019 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, яка не є підприємцем, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням та викликом сторін.

Розгляд справи по суті відбувся 24.06.2019 року за правилами спрощеного позовного провадження, без участі сторін.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 14.10.2013 року, тобто уклала договір про надання банківських послуг, згідно якого отримала кредит у розмірі 2 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач вважає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим у відповідача станом на 28.10.2018 року виникла заборгованість у сумі 12 101 грн. 69 коп.. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, останній просить позов задовольнити.

Належним чином уповноважений представник позивача ОСОБА_2 А.М. у судове засідання не з`явилася, однак під час подання позовної заяви подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у котрому зазначила, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач та її належним чином уповноважений представник адвокат Винниченко М.П. у судове засідання не з`явилися, однак відповідачем 04.03.2019 року у запропоновані судом строки та порядку подано письмовий відзив на позовну заяву (надійшов на адресу суду 12.03.2019 року, вх. № 1195)., у котрому відповідач проти позову заперечила повністю з викладених у ньому підстав. З-поміж іншого відповідач підтвердила, що власноручно підписала анкету-заяву № б/н від 14.10.2013 року та дійсно отримала 2 800 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку, котрою користувалася, однак заборгованість по такій повністю погасла ще у 2014 році. Крім того, відповідач заперечує факт укладення між нею та позивачем угоди як такої, оскільки її не ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, таких вона не читала та не підписувала. Тому відповідач переконана, що відсотки за користування коштами, пеня та штрафи, котрі, власне нараховуючться за приписами Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів Банку, не можуть мати місця з підстав відсутності відомостей про це в анкеті-заяві № б/н від 14.10.2013 року, котру вона підписала. Відтак, просить у позові відмовити повністю.

Позивачем у запропоновані судом строки та порядку 16.04.2019 року під вх. № 1794 подано відповідь на відзив, котрому позивач спростовує викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини виконанням останньою упродовж певного часу своїх зобов`язань за договором, що, на переконання позивача, свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування у ПриватБанку, визнавала свої зобов`язання за цим договором. Крім того, відповідач здійснювала погашення тіла кредиту з порушенням термінів, що стверджується долученим розрахунком заборгованості. Тому, позивач наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані сторонами процесуальні документи у даній справі, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПривтаБанк» та ОСОБА_1 договору № б/н від 14.10.2013 року у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, позивач надав, а відповідач отримала кошти у розмірі 2 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, зазначена анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, строку дії, тощо.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Позивач стверджує, що відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та підтверджує це наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, згідно котрого відповідач станом на 28.10.2018 року має заборгованість у сумі 12 101 грн. 69 коп., з яких 4 559 грн. 27 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 6 489 грн. 96 коп. пеня, 1 052 грн. 46 коп. штрафи. При цьому, заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня.

Оцінюючи доводи позовної заяви про те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку є складовою частиною кредитного договору, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.10.2013 року.

У цій заяві міститься умова, згідно якої відповідач згідна, що така заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, суд вважає, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору, відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, вирішуючи спір у даному конкретному випадку, суд вважав за необхідне на підставі належних та допустимих доказів детально перевірити та оцінити обставину укладення такого договору, а також його умови.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ОСОБА_1 та банком договір кредиту.

Однак, Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи на обслуговування карти, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту. У свою чергу, відповідач категорично заперечує факт ознайомлення із такими умовами та тарифами банку станом на дату укладення угоди, як і відсутній її підпис про це.

Крім того, як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, строку дії, тощо. Вказана анкета-заява, крім паспортних даних, адреси, телефону та підпису відповідача, взагалі не містить будь-яких даних про умови укладеного договору, частиною якого вона мала б бути.

Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, а виключно є розрахунком певних платежі Банком відповідно до певних умов укладеного між ним та відповідачем договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

При таких фактичних обставинах справи, суд ввжає, що умови кредитування, на які посилається позивач, не були узгоджені стороною позичальника, а тому дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Тарифи банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору кредиту.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року по справі № 226/3556/15-ц, не відійшовши таким чином від правових висновків в аналогічних правовідносинах, зроблених Верховним судом України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 року та № 6-16цс15 від 11.03.2015 року.

Таким чином, оскільки заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, то позовні вимоги щодо стягнення з неї заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 4 559 грн. 27 коп., 6 489 грн. 96 коп. пені та 1 052 грн. 46 коп. штрафних санкцій не підлягають до задоволення у зв`язку із їх недоведеністю, оскільки позивач на виконання вищенаведених вимог ст. ст. 81, 89 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені та штрафних санкцій, виходячи з того, що відповідач не підписувала Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, якими передбачено їх нарахування та не була з ними ознайомлена.

При цьому, виконанням відповідачем упродовж певного часу своїх зобов`язань за договором щодо погашення тіла кредиту аж ніяк не свідчить про її обізнаність з умовами кредитування у ПриватБанку та Тарифами банку і, як наслідок, визнання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і такі твердження позивача суд, виходячи із встановлених обставин справи, до уваги не приймає.

Крім того, суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 509 ЦК України, згідно з якими зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Встановлені судом обставини справи не доводять наявність у відповідача перед позивачем невиконаних зобов`язань щодо сплати процентів за користувнаня кредитом, а також пені і штрафних санкцій.

Таким чином, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у звязку із відмовоюу позові у повному обсязі, з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 762 грн. стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 247, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя В.Я. Микитин

Рішення суду складене 25 червня 2019 року.