Дата документу 03.06.2019
ЄУ № 420/100/19
Провадження №2/420/308/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.02.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №590 нп, згідно якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 11100,00 грн.

10.02.2014 року, з метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №590 нп/1. Того ж дня між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №590 нп/2.

05.06.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №656 нп, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 1400,00 грн.

В той же день був укладений договір поруки між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 №656 нп/1 та договір поруки між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 №656 нп/2.

Позивач ОСОБА_1 набув права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорамина підставі договору відступлення права вимоги, укладеного з КС «Імперіал ЛТД» 15.01.2019 року.

Позичальник ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 69735,74 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.03.2019 року призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиви на позовну заяву не надавали.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.02.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №590 нп, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 11100,00 грн. Кредитний договір був укладений на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 цього договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 договору строк дії договору становить 24 фактичні місяці від дати отримання позичальником кредиту.

Крім того, 05.06.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №656 нп, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 цього договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 договору строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту.

Відповідно до п.2.3. кредитних договорів, відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. договору.

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №590 нп, 10.02.2014 року були укладені договори поруки між: КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 №590 нп/1; КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 №590 нп/2.

05.06.2014 року між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №656 нп/1 та договір поруки №656 нп/2, укладений між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до п. 1.1 договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №590 нп від 10.02.2014 року та кредитним договором №656 нп від 05.06.2014 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно розрахунків заборгованості відповідач ОСОБА_2 має заборгованість перед КС «Імперіал ЛТД» на загальну суму 69735,74 грн., з яких: за кредитним договором №590 нп від 10.02.2014 року у розмірі 61948,57 грн. та за кредитним договором №656 нп від 05.06.2014 року у розмірі 7787,17 грн.

15.01.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно якого останній набув права вимоги та став кредитором за кредитним договором №590 нп від 10.02.2014 року та кредитним договором №656 нп від 05.06.2014 року.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не має правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості на свою користь за кредитними договорами №590 нп від 10.02.2014 року та №656 нп від 05.06.2014 року, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, який слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки останній не наділений правом здійснювати фінансові операції відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та, відповідно, не може бути кредитором за кредитним договором №590 нп від 10.02.2014 року та кредитним договором №656 нп від 05.06.2014 року

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати у розмірі 768,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268,280-288, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати у розмірі 768,40 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Антрацитівським МВ МВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 19.02.2009 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 11.12.2007 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 08.06.2010 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Луганського апеляційному суду через Новопсковський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняттяпостанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий