ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 635/5066/16-ц

Провадження № 22-ц/818/2545/19

11 червня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П.,Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Іманвердізаде А.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Приватний нотаріус ХМНО Парфенкова Ірина Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт на земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком з допоміжними будівлями та спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви посилалась на те, що теперішній власник нерухомого майна, а саме земельної ділянки та житлового будинку - ОСОБА_2 , після отримання позовної заяви та виклику до правоохоронних органів може продати вищевказану нерухомість, що ускладнить їй в майбутньому процес захисту свого порушеного права.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, з допоміжними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 . Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до ч.4 ст.151 ЦПК (у редакції, яка була чинною на момент винесення оскаржуваної ухвали) за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності. Проте даний спір між ним та ОСОБА_1 виник на підставі укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Правом на надання відзиву по справі заявник ОСОБА_1 не скористалася.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду.

Встановлено, що 22.06.2016 року ОСОБА_1 до подачі позовної заяви подано до суду заяву про забезпеченя позову, в якій вона просила накласти арешт на житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до вимог ст. 151 та ч.3 ст. 152 ЦПК України ( в редакції станом на день постановлення судом ухвали ), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір, вирішення якого перебуває в провадженні будь-якого суду заявницею не надано, як не надано і доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 в строки, визнаені ст. 151 ЦПК України звернулася до суду з позовною заявою.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко