У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до поданої заяви, ОСОБА_1 просила суд: «замінити стягувача у виконавчому провадженні по справі № 755/27803/14-ц, з виконання виконавчого листа № 2/755/353/15 від 04 лютого 2015 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_2 , зокрема Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», на стягувача ОСОБА_1 ».

Сторони, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» 890 382 грн. 15 коп. загальної заборгованості по кредиту; 48 904 грн. 15 коп. загальної заборгованості по сплаті процентів; 4 362 грн. 15 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів; 7634 грн. 03 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 698 грн. 33 коп. 3 % річних за весь час прострочення сплати процентів; 1403 грн. 94 коп. 3 % річних за весь час прострочення повернення кредиту, а всього 953 384 грн. 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» по 1827 грн. судового збору з кожного.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, 18 листопада 2015 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВТБ БАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ, у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новий кредитор свої Права вимоги до Боржника, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісний кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісного кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановленні цим договором.

27 листопада 2015 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВТБ БАНК» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18 листопада 2015 року.

01 грудня 2015 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВТБ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, у зв`язку з укладенням Сторонами Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року та Додаткової угоди №1 до Договору відступлення права вимоги від 27 листопада 2015 року, згідно яких Первісним кредитором відступлено Новому кредитору право вимоги заборгованості до Боржникі, Первісний кредитор передає, а Новій Кредитор одержує в повному обсязі належні Первісному кредитору права іпотекодержателя та заставодержателя в зобов`язання, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави, повний перелік який викладений в Додатку 2 до цього цього Договору, які укладені в якості забезпечення виконання Боржниками зобов`язань перед Первісним кредитором за Кредитними договорами.

15 травня 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Кредитним договором, у відповідності до умов цього Договору Первісним кредитором передає (відступає) Новому кредитору своє Право вимоги заборгованості, а Новий кредитор набуває Право вимоги сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги за заборгованістю ціну договору порядку та строки встановленні цим Договором.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно положень частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тобто, заміна стягувача можлива також і до відкриття виконавчого провадження, адже, ПАТ «Західінкомбанк», незалежно від факту перебування чи не перебування вище вказаного виконавчого листа на примусовому виконанні у органах Державної виконавчої служби набув статусу стягувача.

Отже, виходячи з наведеного, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження (розгляду). Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 21.02.2011 і відповідно до якої (позиції) поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження.

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції" названий суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Більше того на підставі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора поза межами виконавчого провадження та не залежить від відкритого виконавчого провадження, що також підтверджується судовою практикою.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, слід дійти висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Таким чином, внаслідок укладання договору відступлення права вимоги від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» до нового кредитора ОСОБА_1 перейшли всі права щодо грошової вимоги до боржника за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором.

ОСОБА_4 наголошує, що вона є правонаступником стягувача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» та має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, де боржником виступає ОСОБА_2 , щоб захистити свої порушені, невизнані або оспорюванні права чи інтереси.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В заяві про заміну стягувача заявник посилається на відсутність законодавчо закріпленої вимоги надання суб`єктом звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження чіткого переліку документів та додатків, які необхідно надати суду, тому наданий договір відступлення права вимоги, є, на думку заявника, достатнім та безпосереднім доказом правонаступництва.

В той же час, для встановлення факту відступлення права вимоги ОСОБА_1 суду необхідно встановити факт відступлення права вимоги по договору, дату відступлення права вимоги, якою, згідно з умовами договору, є дата підписання відповідного Реєстру боргових зобов`язань від 15 травня2018 року до Договору про відступлення права вимоги від 15 травня 2018 року, а також встановити, які саме права вимоги передаються.

Так, за умовами п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги 15 травня 2018 року, у відповідності до умов цього Договору Первісним кредитором передає (відступає) Новому кредитору своє Право вимоги заборгованості, а Новий кредитор набуває Право вимоги сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги за заборгованістю ціну договору порядку та строки встановленні цим Договором.

П. 1.1.3. Кредитний договір- Кредитний договір № 12.73/08-СК від 12 вересня 2008 року укладений між Боржником та ПУБЛІЧНИЙ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВТБ БАНК», власником прав вимоги за якими є Первісний кредитор на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21 МБ від 18 листопада 2015 року, Додаткової угоди № 1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18 листопада 2015 року, які укладенні між Первісним кредитором та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВТБ БАНК»

В той же час, ОСОБА_4 не було надано суду підтверджуючих доказів того, що за умовами договору про відступлення права вимоги від 15 травня 2018 року до ОСОБА_4 перейшло право вимоги за кредитним договором.

При цьому, в матеріалах справи відсутній Реєстр з Додатком № 1 до договору відступлення права вимоги від 15 травня 2018 року, а тому відсутній доказ відступлення права вимоги від стягувача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» до ОСОБА_1 відносно боржника ОСОБА_2 .

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК).

Однак, ОСОБА_4 не долучено належні документи, акт прийому-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора з копіями всіх документів, які передано новому кредитору відносно конкретного боржника, а саме: кредитний договір, додаткові угоди до нього, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа інше, що мали підтвердити підстави виникнення у боржника зобов`язань цивільно-правового характеру перед новим кредитором.

Згідно ст. 79 Цивільно процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 Цивільно процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільно процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК).

В статті 89 Цивільно процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За умовами ч. 1, 2 Цивільно процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Цивільно процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та враховуючи скорочений строк розгляду заяв про заміну сторони правонаступником, учасникам справи направлено виклики до суду, однак стягувач та боржник в судове засідання не з`явились, процесуальним правом надати докази на підтвердження чи спростування наведених у заяві підстав для заміни сторони виконавчого провадження не скористались, за таких обставин суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які долучено стягувачем до заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 всупереч ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, не довів суду належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС» до ОСОБА_4 відносно боржника ОСОБА_2 , а відтак не довів наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, що не підлягає задоволенню, при цьому ОСОБА_1 не позбавлена права на повторне звернення до суду з заявою про заміну стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 517 Цивільного кодексу України, ст. ст.354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: