Тростянецький районний суд
справа № 147/568/18
номер провадження № 6/147/54/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Подолян Т.І.,

за участю

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі №147/568/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 13.05.2019 р.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що 13.05.2019 р. Тростянецьким районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17597,79 грн. та 1762 грн. судового збору. Також зазначила, що перебуває у скрутному фінансовому становищі, у неї відсутні кошти на рахунках у банку, що значно ускладнює виконання рішення суду, чоловік має 3 групу інвалідності по зору і отримує пенсію по інвалідності у мінімальному розмірі. На даний час заявник працевлаштувалася та має можливість здійснювати щомісячні платежі, а тому просила суд розстрочити виконання рішення суду від 13.05.2019 р. на вісімнадцять місяців, починаючи з вересня 2019р. по 25.02.2021р., шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 1075,54 грн.

Від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла 24.09.2019 р. відповідь на заяву, у якій зазначив, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Обставини, на які посилається у своїй заяві боржник, не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, оскільки саме по собі відсутність коштів на рахунках банку, відсутність роботи у попередні періоди не є винятковими обставинами, які ускладнюють виконання рішення суду. У задоволенні заяви просив відмовити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви про розстрочення виконання рішення суду, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в заяві.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України та обставини, на які посилається боржник не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення.

Вислухавши пояснення заявника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Тростянецького районного суду від 13.05.2019 р. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17597,79 грн. та 1762 грн. судового збору.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд має враховувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

За змістом ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК (1503-06) і ст.121 ГПК (1798-12) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, Законом встановлено критерій визначення підстав для розстрочення виконання рішення суду - це наявність обставин, які ускладнюють його виконання. Обставинами, які ускладнюють виконання можуть бути лише ті обставини, які існують насправді, і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, в строки та в порядку, визначених в ньому.

Згідно з нормами Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, в порушення вказаних норм, ОСОБА_1 не підтверджено виняткових випадків, які суд може визначити, виходячи з особливого характеру обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення суду. Посилання останньої на те, що вона перебувала у важкому фінансовому становищі не можуть бути підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Будь-яких доказів, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим ОСОБА_1 до заяви не надано та судом не встановлено.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 435 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі №147/568/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2019 р.

Суддя: