Справа № 444/1075/18
Провадження № 2/444/111/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

12 червня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Великодорошівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа : Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання за ними права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги, мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишилося наступне спадкове майно: 2/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишився один спадкоємець, ОСОБА_1 .

Зазначають, що свідченням того, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 є її свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 24.10.1967р. де матір`ю значиться ОСОБА_5 . Своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », ОСОБА_1 змінила у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Цим же свідоцтвом стверджується, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 .

Згідно довідки Великодорошівської сільської ради від 30.01.2018р. № 62 виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 будинковолодіння по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Головою двору була ОСОБА_5 , членами двору були ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Крім цього зазначає, що ОСОБА_9 змінила своє прізвище на ОСОБА_3 у зв`язку з одруженням. ОСОБА_10 змінила своє прізвище на ОСОБА_2 у зв`язку з одруженням

Відповідно до довідки Великодорошівської сільської ради від 30.01.2018р. № 6101 я ОСОБА_1 проживала разом з своїм чоловіком ОСОБА_11 до дати його смерті і вели спільне господарство.

Відповідно до довідки Великодорошівської сільської ради від 30.01.2018р. № 62 я ОСОБА_1 проживала разом з своєю матір`ю до дати його її смерті і вели спільне господарство.

Довідкою Великодорошівської сільської ради від 30.01.2018 року № 76 стверджується, що ОСОБА_5 до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Великодорошівської сільської ради від 30.01.2018р. № 75 заповіт від імені ОСОБА_5 в Великодорошівській сільській раді не посвідчувався.

Відповідно до виписки з погосподарської книги членами двору були ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Вказують, що таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах, тобто по 1/6.

Крім цього вказує, що ОСОБА_4 звертався до державного реєстратора на нерухоме майно з проханням зареєструвати його частку у згаданому вище будинку. Однак реєстратор йому відмовила у реєстрації у зв`язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Крім цього вказують, що звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки мій батько такого права належним чином не зареєстрував. Як і до дати смерті матері так і після її смерті проживає в будинку АДРЕСА_1 . Просять задоволити позов.

Позивачі в підготовче засідання не з`явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача надіслано лист в якому вказав, що з приводу даної справи покладається на думку суду. Окрім цього у даному листі просить розгляд справи проводити у відсутності його представника, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З копії свідоцтва про смерть серія 111-СГ № НОМЕР_3 від 23.11.1992 р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 28.02.2005 р. стверджується, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .

З матеріалів справи вбачається, що після смерті родичів позивача залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 . Після їх смерті залишився один спадкоємець - ОСОБА_1 .

Свідченням того, що Позивач є донькою ОСОБА_5 є свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 від 21.02.1973р.

Своє прізвище з « ОСОБА_7 » на «ОСОБА_8» Позивач змінила у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 від 18.05.1978р.

Своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_12 » Позивач змінила у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 18.11.2013р.

Своє прізвище з « ОСОБА_13 » на «ОСОБА_12» Позивач змінила у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_8 від 24.07.2010 р.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Магерівської селищної ради у колгоспному дворі по АДРЕСА_1 наступні члени господарства: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мають право на 1/5 частину згаданого вище будинку кожен.

Разом з тим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 проживала разом з своєю матір`ю та чоловіком до дати їх смерті тому є такою, що спадщину прийняла, а тому на дату подання позову має право 2/5 частини згаданого вище будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мають право на 1/5 частину згаданого вище будинку кожен.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_14 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки батько такого права належним чином не зареєстрував. ОСОБА_4 звертався до реєстратора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на частку в майні колгоспного двору, але йому було відмовлено.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Окрім цього судом встановлено, що як і до дати смерті матері та чоловіка так і після її смерті позивач проживає в будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 спадщину після смерті своїх родичів прийняла, оскільки з ними проживала і вели спільне господарство до дати їх смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки, Позивач проживала зі своїм родичами на час їх смерті, фактично прийняла у користування спадкове майно, яке було зареєстроване в погосподарській книзі, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на вказане у позові нерухоме майно.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 3/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в тому числі в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та чоловіка ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2019 року.