ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Харків

справа №632/543/18

провадження №22-ц/818/2891/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року, постановлене під головуванням судді Библіва С.В., в залі суду в місті Первомайський Харківської області (повний текст рішення виготовлено 19 березня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 471,49 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості за кредитним договором. Факт встановлення шахрайських дій щодо картки відповідачки, не звільняє її від відповідальності за кредитним зобов`язанням. Крім того Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами. ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором від 24 лютого 2015 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Кураксіна Ольга Ігорівна надала додаткові пояснення до апеляційної скарги, зазначила, що всього до стягнення з відповідачки підлягає сума заборгованості у розмірі 7 872,19 грн., з яких: 5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом, 1 662,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та 1 200 грн. - пеня за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором в межах строків позовної давності за один рік.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , оскільки відповідачка не користувалася кредитними коштами, її кредитна картка нею не активовувалася. З її карткових рахунків зроблено несанкціоноване зняття грошових коштів, тому ОСОБА_1 не несе відповідальності за платіжну операцію, здійснену за допомогою її платіжної картки іншими особами.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено базові відсоткові ставки (а.с.8).

Станом на 02 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 24.02.2015 року становить 13 471,49 грн., з яких:

- 5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом;

-1 662,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-5 681,61 грн. - заборгованість за пенею,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-617,69 грн. - штраф (процентна складова).

Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконала, тому наявні підстави для стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами).

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений сторонами.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечувала факт отримання нею кредитної картки, проте зазначила, що жодного разу не користувалася кредитною карткою. 02 березня 2017 року близько 11 години вона звернула увагу на те, що її мобільний номер телефона НОМЕР_1 заблоковано, у зв`язку із чим подзвонила з телефону чоловіка оператору мобільного зв`язку «VODOFON», від якого в той же день, а потім з письмовим підтвердженням № 831 від 12.04.2017 року на свою письмову заяву від 04.03.2017 року дізналася, що оператор підтверджує, що 02.03.2017 року відбулася процедура заміни SIM-карти в результаті розгляду заявки, складеної співпрацівниками ЦОА. Згаданий номер телефону був відновлений іншим абонентом. Ця операція була проведена згідно існуючим процедурам компанії стосовно ідентифікації. Нажаль іншою людиною було надано достатню кількість інформації по згаданому мобільному номеру для отримання дублікату SIM-карти. В той же день, 02.03.2017 року, в неї виникла підозра про те, що блокування номеру телефону може бути пов`язано з банківськими рахунками і вона зателефонувала на «гарячу лінію» «ПриватБанку», де їй повідомили про те, що з її карткових рахунків зроблено несанкціоноване зняття грошових коштів, як її особистих, так і з кредитного ліміту, незважаючи на те, що в той день вона не здійснювала жодних операцій і попросила заблокувати рахунки, відкриті на її ім`я. Так, з картки для виплат № 51 НОМЕР_2 знято 4990,01 грн. кредитного ліміту двома трансакціями о 1205 та 1251, з ініціюванням переведення особистих коштів 2900,00 грн. на карту якогось ОСОБА_2 . Крім того, на карту № НОМЕР_3 через систему LigPay з рахунку ТОВ «Манівео фінансова швидка допомога» надійшло 1000,00 грн., які також були переведені на карту ОСОБА_2 . В той же день вона звернулася до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області про скоєння крадіжки з банківського рахунку та незаконне проведення банківських операцій, що підтверджується витягом з кримінального провадження про внесення відомостей в ЄРДР 03.03.2017 року за № 0000168 за ч. 1 ст. 185 КК України. З інших органів, а саме з Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області отримала листа від 20.03.2017 року № 45/К123, в якому вказано, що грошові кошти на її банківському рахунку були зняті в м. Дніпро по вул. 50-річчя ВЛКСМ, б.13-а і, що на території м. Дніпра такої вулиці не існує. З ТОВ «Манівео фінансова швидка допомога» від 04.04.2017 року отримала листа № 261 про припинення нарахувань за відсотками по договору № 454938615 від 02.03.2017 року. При цьому додано копію вказаного договору, з якого вбачається, що у ньому вказані не її паспортні дані, а саме: інша серія та номер, неправильна назва органу, який його видав, а також стоїть електронний підпис, який вона ніколи не отримувала. Крім того, вказано, що вона мешкає в Миколаївській області, є самозайнятою особою, хоча вона працює лікарем. Службовим розслідування по ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно листа від 25.04.2017 року № 20.1.0.0//1176, обвинуватили саме її у порушенні умов та правил надання банківських послуг, а тому, це не звільняє її від обов`язку погасити не нею отриманий кредит. Оскільки досудове розслідування досі триває і кримінальне провадження не закінчене, ОСОБА_1 вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із вказаним позовом і у його задоволенні слід відмовити.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено визначення електронного платіжного засобу (п.1.14) - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

В п.27 дається визначення платіжній картці - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Частиною 16 ст. 14 встановлено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та / або використання електронного платіжного засобу або його реквізитів.

Відповідно до умов Договору клієнт зобов`язаний:

- застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання (п. 1.1.2.10 УіП);

- інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання (п 1.1.2.11 УіП);

У 3-х денний термін після усної заяви про втрату картки, ПІН-а надати письмову заяву в Банк (п. 1.1.2.12 УіП).

Згідно п.1.1.5.13 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи (п. 1.1.5.29 Договору).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 80, ст. 89 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_1 були переведені за допомогою Приват24 на іншу картку. Заяву про втрату картки відповідачка не подавала.

Згідно п. 1.1.5.29 Умов і правил надання банківських послуг, держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника картки в Банк та блокування картки, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою, а в разі підключення до послуги "Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної карки.

Крім того пунктом 1.1.5.29 Кредитного договору також передбачено, що клієнт несе повну відповідальність за операції, проведені з карткою.

Клієнт має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених в кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Підписавши анкету-заяву та отримавши кредитну картку, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що вказана заява та картка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, які викладені на банківському сайті, становлять між ним та ПАТ КБ ПриватБанк кредитний договір, за порушення виконання якого ОСОБА_1 повинна сплатити позивачу заборгованість разом із нарахованими відсотками та пенею.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказував, що станом на 02 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 24.02.2015 року становить 13 471,49 грн., з яких:

- 5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом;

-1 662,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-5 681,61 грн. - заборгованість за пенею,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-617,69 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Встановлено, що штраф і пеня нараховані банком за одні і ті ж порушення, а тому колегія суддів вважає, що стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 617,69 грн. - штраф (процентна складова), - підлягають залишенню без задоволення.

Також до суду апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» надала додаткові пояснення, в яких зазначено, що всього до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості у розмірі 7 872,19 грн., з яких:

-5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом,

-1 662,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

- 1 200 грн. - пеня за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором в межах строків позовної давності за один рік.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року підлягає скасуванню, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає заборгованість за кредитним договором від 24.02.2015 року у розмірі 7 872,19 грн., з яких: 5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом, 1 662,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та 1 200 грн. - пеня за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором в межах строків позовної давності за один рік. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги та апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, а саме на 58,4% (з 13 471,49 грн. на 7 872,19 грн.). При подачі позовної заяви позивачем сплачено 1762 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги - 2643 грн. З урахуванням частково задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 572,50 грн., з яких 1 029 грн. за подачу позовної заяви (58,4% від 1762 грн.) та 1 543,50 грн. - за подачу апеляційної скарги (58,4% від 2643 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.02.2015 року у розмірі 7 872,19 грн., з яких: 5 009,30 грн. - заборгованість за кредитом, 1 662,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та 1 200 грн. - пеня за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором в межах строків позовної давності за один рік.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 572,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук