Справа № 362/2531/19
Провадження № 2/362/1854/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 жовтня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковбеля М.М., при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву позивач мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2017 року та договору дарування частки квартири від 12.10.2017 року, вона являється власником 3-х кімнатної квартири за АДРЕСА_1 . Дану квартиру вони з братом ОСОБА_2 успадкували від померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , після чого брат подарував їй свою частку даної квартири. З листопада 2017 року брат ОСОБА_2 та його син ОСОБА_4 і донька ОСОБА_4 в зазначеній квартирі не проживають та комунальні послуги не сплачують, а тому вважає, що останні втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.09.2017 року позивачка ОСОБА_1 успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_5 5/12 часток у спадщині, а саме квартири за АДРЕСА_1 (а.с. 6), про що також свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96104496 від 01.09.2017 року (а.с. 7).

Відповідно до Договору дарування частки квартири від 12.10.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подарували ОСОБА_1 7/12 часток квартири за АДРЕСА_1 (а.с. 8), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100161522 від 12.10.2017 року (а.с. 9).

Відповідно до Акта обстеження житлових умов від 26.03.2019 року, помешкання, де проживає ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 5 осіб: ОСОБА_1 , її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , її брат ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З 2018 року ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання в будинок за адресою: АДРЕСА_3 , та не проживають за місцем реєстрації (а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Положеннями ст.405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Крім того, положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що позивач являється власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним вищезазначеним житловим приміщенням.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391, ЦК України, ст.ст. 12, 263, 264, 265, 273 ,280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя М.М. Ковбель