Справа № 495/1311/18
№ провадження 2/495/625/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 червня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря - Бучка І.В.,

справа № 495/1311/18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків,

представника позивача - адвоката Шаркевич С.В.,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з позовною заявою про відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків, просить суд відповідно до ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1231 ЦК України стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 солідарно спричинену матеріальну шкоду у розмірі 22244 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, судовий збір у розмірі 1409,60 грн, витрати на ксерокопіювання документів на суму 1090 грн, витрати на виконання експертного дослідження у розмірі 3000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

29 березня 2019 року уточнив свої позовні вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, які Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 10 квітня 2019 року, на місці, були повернуті представнику, оскільки подані після закриття підготовчого судового розгляду та відповідно до яких повністю змінено предмет та підстави позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих з адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 його сусіду ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належала земельна ділянка площею 0,0573 га в межах згідно з планом, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем вказаної земельної ділянки є відповідач по справі ОСОБА_2 .

Між ним та родиною ОСОБА_4 склались недружні відносини, у зв`язку із чим ОСОБА_4 та його син ОСОБА_3 робили різні речі, що призвели до пошкодження належного йому майна.

Так, він та його матір ОСОБА_5 неодноразово звертались до різних інстанцій зі скаргами на неправомірну поведінку сусіда ОСОБА_4 та його сина, в результаті чого складались акти, надавались відповіді.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 35/12 від12.12.2017 року вбачається, що при обстеженні 28.12.2016 року експертом зафіксовані пошкодження, які збігаються з актом комісії від 04.06.2015 року та встановлено, що спиляні балки перекриття призвели до пошкодження покрівлі з азбестоцементних листів на сараї літ «І», а також і над входом у підвал літ. «Г».

Вказує, що сарай літ. «І» по АДРЕСА_1 розташований над підвалом літ. «Г», який належить ОСОБА_1 / ОСОБА_6 /, та його покрівля із азбестоцементних листів захищала від атмосферних опадів також і підвал літ. «Г».

При установці металевих стовпів огорожі, за якими натягнута сітка-рабиця, було пробито металевими стрижнями бетонне перекриття підвалу літ. «Г», про що свідчить акт комісії 04.06.2015 року.

В результаті вказаного сталася його деформація (масові тріщини з розвитком в різному напрямку в бетонному перекритті, помітний прогин, здуття та відпадіння шару бетону в перекритті шийки підвалу з оголенням арматури, затікання атмосферних опадів у підвал (на стінах і перекритті виявлена вогкість).

При цьому, до цих дій технічний стан підвалу літ. «Г» та сараю літ. «І» був «добрий». Також при обстеженні 28.12.2017 року експертом зафіксований обвал ґрунту на глибину до 1,2 м, розмірами 0,7 м *1,30 м в місті розташування сараю літ. «І» на відстані 0,2 м від стіни гаража літ. «З».

На підставі вищевказаного, внаслідок дій, вчинених ОСОБА_4 та його сином, ОСОБА_3 , нанесені пошкодження підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З» житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та завдані збитки йому як власнику житлового будинку.

Згідно вищевказаному висновку експерта вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, нанесених підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З», розташованим за адресою : АДРЕСА_1 склала 22 244 грн. Моральна шкода, полягає у щиросердечних стражданнях його матері ОСОБА_5 , перенесених нею у результаті стресу під час пошкодження належного йому майна, випробуваною фізичним болем, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталась до лікувального закладу та доставлялась каретою швидкої допомоги після фактів вандалізму з боку відповідачів, безсонням, яке виникло на ґрунті нервового стресу і постійних болів. Заподіяння моральної шкоди він оцінює у 10 000 грн.

Тому, враховуючи усе вищевикладене він і звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, після дослідження всіх доказів по справі, представник позивача надав до суду заяву про залишення позовних вимог позивача без розгляду.

Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 18 червня 2019 року в задоволені заяви позивача було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити у повному обсязі.

Крім того, надала письмовий відзив проти позову, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви після дослідження доказів по справі, відповідачі не з`явилися, про день та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд вирішив закінчувати розгляд справи за відсутність відповідачів, з урахуванням наданих ними пояснень в судовому засіданні та відзиву на позовні вимоги.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 20.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за № 4410, ОСОБА_6 належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 600 кв.м. / т. 1 л.с.43/

Вказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17415666 від 18.01.2008 року. /т. 1 л.с.45/.

Також, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 належить також земельна ділянка площею 0,0581 га, розташована по АДРЕСА_1 /т. 1 л.с.49/.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2015 року ОСОБА_6 змінив своє прізвище та ім`я на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 . /т. 1 л.с.13/.

Позивач у своєму позові вказує на порушення його прав з боку відповідачів.

Так, судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , його сусіду ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належала земельна ділянка площею 0,0573 га, розташована по АДРЕСА_1 . /т. 1 л.с.59/.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, відповідач ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину у вигляді земельної ділянки № АДРЕСА_4 площею 0,0573 га, розташованої в АДРЕСА_4 , що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , та спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_4 , та належав померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку , посвідченого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 12.12.1992 року за реєстровим № 2-4992 /л.с. 164-165 т. 1/

Матеріалами справи встановлено, що 09.08.2011 року комісією у складі депутата Білгород-Дністровської міської ради - Махньова М.В., головного спеціаліста управління містобудування та архітектури - Сучкова І.К. та головного спеціаліста КП «Білгород-Дністровське БТІ» - Чумаченко Т.М. встановлено, що виїздом на місце за адресою: АДРЕСА_1 на підставі неодноразових заяв гр. ОСОБА_7 зафіксовано стан споруд на той час.

Так, вказано, що стіна сараю літ. «І», яка знаходиться по межі двох домоволодінь зруйнована, також має пошкодження шиферна покрівля цього сараю. До задньої стіни гаражу літ «З» впритул звалені сусідом будівельні матеріали, шлак та мусор.

Внаслідок цього призвело до відставання та обвалу оздоблення стіни цього гаражу /т. 1 л.с. л.с.60/.

04.06.2015 року комісією у складі першого заступника Білгород - Дністровського міського голови Мінчева В.Г., начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» Єрошенко А.Б, головного інженеру КП «Білгород-Дністровського БТІ» Леміщенко Г.В. встановлено, що при виконанні рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року по справі № 2-4823/11, виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.04.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 року ОСОБА_4 були виконані наступні дії:

- спиляні балки та демонтований дах (листи шиферу) навісу над входом у підвал літ. «Г». При цьому навіс літ. «Ї» розташований всередині двору у сараю літ. «Ж» та зносу не піддався;

- вбиті металеві стержні у бетонне перекриття підвалу літ. «Г», по яким натягнута сітка-рабиця з візуальним зміщенням межі.

Вказаними металевими стержнями пробито бетонне перекриття підвалу літ. «Г», що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, що обумовлює затікання атмосферних опадів, вогкість у підвалі, що потягло опадання штукатурки. Комісія вважає, що дані дії ОСОБА_4 виходять за межі передбаченого рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року по справі № 2-4823/11, виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.04.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 року.

У зв`язку з вказаним, дані дії можуть носити протиправний характер та наносити матеріальний збиток ОСОБА_6 , розмір та порядок відшкодування якого підлягає встановленню в судовому порядку. / т. 1 л.с.61/.

У відповідності до листа № 2656/26-27 від 06.02.2018 року з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області повідомлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 42988314 з виконання вимог виконавчого листа № 2-4823, виданого 10.04.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про: «Зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення сараю літ. «і», навісу літ. «ї», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 », яке 17.03.2015 року закінчено на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року, як фактично виконане. /т.1 л.с.63/.

Також, 18.10.2016 року за результатами розгляду заяв гр. ОСОБА_5 , яка мешкає по АДРЕСА_1 комісією у складі головного спеціаліста управління містобудування та архітектури - Бєлякова Г.О., головного спеціаліста відділу ДАБК в м. Білгород-Дністровському - Шумейко А.В. встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_1 на відстані 0,5 м. від межі домоволодіння АДРЕСА_4 , яке є приватною власністю гр. ОСОБА_2 наявність обвалу ґрунту на глибину до 1,2 м, діаметром до 1 м у приміщення підвалу літ. «Г»; зафіксовано, що з боку домоволодіння АДРЕСА_4 , який належить гр. ОСОБА_2 не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 , що є порушенням норм ст.3.25*ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень»; в підвалі літ. «Г» наявність обвалившегося ґрунту, стіни підвалу - вологі. Комісією запропоновано для визначення причин обвалу ґрунту в підвал літ. «Г» на території домоволодіння по АДРЕСА_1 та вологості стін підвалу звернутися до проектної організації, яка має ліцензію та отримати технічний висновок щодо причин обвалу та винного в цьому. / т. 1 л.с.62/.

У відповідності до висновку № 35/12 експертного будівельно-технічного дослідження підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 складеного судовим експертом ОСОБА_8 , вартість завданої матеріальної шкоди, нанесеної підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , складає 22 244 грн. /т. 1 л.с.17-36/.

Окрім того, в якості обґрунтування своїх вимог позивач надав до матеріалів справи технічний висновок «Про можливість переносу стіни сараю літ. «І» вздовж межі ділянки з домоволодінням АДРЕСА_5 , складеного ТОВ «Істок» у 2010 році, згідно якого несущі та огороджуючи конструкції підвалу літ. «Г» та сараю літ. «І», розташовані по АДРЕСА_1 знаходяться в нормальному технічному стані, відповідають вимогам норм та правил ДБН В .1.1-12.2006. При переносі стіни сараю літ. «І» на 1 м. всередину домоволодіння навантаження від стіни буде передаватись безпосередньо на монолітне залізобетонне перекриття. Вага стіни, що припадає на монолітне перекриття, більше за її несущу здібність. У зв`язку цим, укладка стіни на перекриття неможлива, оскільки може призвести до руйнування перекриття. /т.1 л.с.65-67/.

Також позивач приєднав до матеріалів справи і копії постанов про відмову у порушенні кримінальних справ №7479/09 та 7713/09 з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, з яких вбачається, що ОСОБА_5 зверталась до правоохоронних органів з приводу конфлікту з сусідом ОСОБА_4 , а саме щодо будівництва нею стіни сараю. /т.1 л.с.75-76/.

В якості надання доказів перенесених душевних хвилювань ОСОБА_5 , матері позивача, у результаті стресу під час пошкодження належного позивачу майна, ОСОБА_1 додав до матеріалів справи медичні довідки та епікризи про стан здоров`я ОСОБА_5 /т.1 л.с.77-81/.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач ОСОБА_3 , 11.07.2018 року надав до матеріалів справи відзив, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач зазначає, що земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_6 є суміжними.

Відсутність юридичного факту звинувачення, покладена позивачем як за основу до пред`явленим вимогам позову не може розглядатись судом за фальшивими документами, які є в матеріалах справи.

Так вказує, що таблиця характеристик будівель і споруд КП Білгород-Дністровське БТІ відображено, що фізичний знос підвалу літ. «Г» становить 15 %.

В той же час таблиця з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 11817979 від 13.09.2006 відображено, що фізичний знос підвалу літ. «Г» складає 45 %, що вказує на неправдивість стверджень про те, що підвал перебував у доброму стані.

Відповідач ОСОБА_2 також не погоджуючись із позовними вимогами, надала до суду свій відзив від 02.08.2018 року, у якому вказувала, що саме ОСОБА_1 та особи, що мешкають разом із ним по АДРЕСА_1 винні у провалі ґрунту та обвалі частини стіни підвалу літ. «І».

Вказує, що саме позивачем змінена конструктивна особливість підвалу, вбиті балки між дахом та серединою перекриття, складована велика маса усілякого матеріалу на поверхні перекриття підвалу, проведені будівельні роботи, проведені рубання дров на поверхні підвалу, виконані слюсарно-ковальські роботи по вирівнюванню проволоки катанки на накувальні, що знаходилась на поверхні підвалу, не залита стяжка на поверхню підвалу, що перешкоджала б проникненню атмосферних опадів; наявні старі та непридатні для перекриття шматки шиферу над шийкой підвалу, не прикріплена вентиляційна труба підвалу, наявний газон над перекриттям підвалу зі сторони двора по АДРЕСА_1, ростуть кущі винограду в газоні безпосередньо над перекриттям підвалу, вбиті металеві труби арки на газоні безпосередньо над перекриттям підвалу імовірно деформувавши конструкцію підвалу, постійне поливання газону з виноградом та квітами безпосередньо над перекриттям підвалу призвели до поступового руйнування та опаданню штукатурки зі стін та перекриття підвалу літ. «Г», підвал збудований самовільно без вишукувальних робіт, стіни зі шлако-бетону значно тонкіші, ніж вказано у будівельно-технічних дослідженнях, не 40 см, а 10 см., стіни та перекриття шийки підвалу зі шлаку - бетону складають взагалі 6 см, організація водовідведення з даху тимчасового спорудження над підвалом не відводять воду на земельній ділянці ОСОБА_1 , безпосередньо над містом обвалу підвалу власник ОСОБА_1 тримав декілька тонн вугілля, який своїм навантаженням сприяв просадці ґрунту та збільшенню навантаженню та стінку підвалу, поблизу знаходиться самовільно збудований гараж літ. «З», який у свій час попередній власник будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_10 змістив на 1,5 м. від точки прив`язки, як вказано у дозволі № 28 у сторону домоволодіння АДРЕСА_4

Таким чином, було зменшено відстань між стінами підвалу та гаражу літ. «З».

Усі ці фактори були фатальними, для підмивання ґрунту підвалу залишалось лише справа часу для обвалу частки стіни та того старого підвалу з фізичним зносом 45%.

В якості обґрунтування своїх вимог відповідач приєднала до матеріалів справи свої заяви до відповідних інстанцій з приводу неправомірних дій позивача при будівництві без відповідних дозволів спорудження для зберігання дров саме над підвалом літ. «Г».

Згідно листа з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № П-1696/2757 від 11.10.2016 року вбачається, що при проведенні візуального огляду домоволодіння АДРЕСА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 не встановлено будь-якого будівництва, але біля огорожі домоволодіння № АДРЕСА_4 знаходиться тимчасова дерев`яна конструкція - навіс для зберігання дров.

Разом з тим, з власниками суміжної земельної ділянки було проведено бесіду щодо необхідності додержання правил добросусідства та щодо необхідності вирішувати будь-які питання щодо використання земельних ділянок на засадах взаємної згоди.

У відповідності до акту за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_5 , комісією у складі депутата Білгород-Дністровської міської ради - Морозова О.В., начальника юридичного відділу Скалозуб Л.П., начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» - Єрошенко О.Б., головного спеціаліста управління містобудування та архітектури - Бєлякова Г.О., головного спеціаліста відділу ДАБК в м. Білгород - Дністровському - Шумейко А.В. встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_1 на відстані 0,5 м. від межі домоволодіння АДРЕСА_4 , яке є приватною власністю гр. ОСОБА_2 наявність обвалу ґрунту на глибину до 1,2 м, діаметром до 1 м у приміщення підвалу літ. «Г», зафіксовано, що з боку домоволодіння АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_2 усунуте порушення ст.3.25*норм ДБН 360-92*, а саме: забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 .

Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п.9 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Так, з наданих сторонами по справі доказів можливо достовірно встановити, що між сторонами відсутні добросусідські відносини, наявний правовий спір.

Правовий спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.

Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Попередження та вирішення правових спорів здійснюється шляхом використання передбачених законом можливостей (інструментів) захисту суб`єктивних прав.

Так, досліджуючи матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що передумовою вказаному юридичному конфлікту став правовий спір, що виник з правовідносин щодо перешкод у користуванні власністю ОСОБА_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2011 року по справі № 2-4823/11 задоволено заяву ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Леніна, 56, про усунення перешкод в користуванні власністю. Заборонено ОСОБА_6 , та будь-яким іншим особам вчиняти, будь-які дії щодо переобладнання, перепланування, перебудови та реконструкції самовільно збудованих літ. "з", сараю літ. "і", навісу літ. "ї" по АДРЕСА_1

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року , позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_6 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні власністю (земельною ділянкою) шляхом знесення сараю літ. «і», навісу літ. «ї», які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_6 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , який проживає за адресою : АДРЕСА_4 , судові витрати, а саме : державне мито у розмірі 51,00 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено. Заяву державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про встановлення порядку виконання виконавчого листа задоволено. Встановлено порядок виконання виконавчого листа № 2-4823, виданого 10.04.2014 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області про зобов`язання ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні власністю ( земельною ділянкою) шляхом знесення сараю літ. «і», навісу літ. «ї», які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 шляхом покладення на стягувача ОСОБА_4 організацію та виконання судового рішення щодо знесення сараю літ. «і» та навісу літ. «ї», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з правом в подальшому зворотного стягнення понесених ним у зв`язку з цим витрат з боржника ОСОБА_6 .

Саме на акт від 04.06.2015 року за результатами виконання вказаного вище рішення апеляційного суду від 19.01.2015 року посилається позивач як на одну з підстав для обґрунтування позову.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, особа - стягувач, якій рішенням суду дозволено організацію та виконання судового рішення щодо знесення сараю літ. «і» та навісу літ. «ї», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 померла.

Тому, і не найшов підтвердження той факт, що дії вчинені ОСОБА_4 носять протиправний характер та можуть завдавати матеріальний збиток ОСОБА_6 .

Інший акт, що приєднаний позивачем в обґрунтування його вимог від 18.10.2016 року спростований актом від 08.12.2016 року, згідно якого встановлено, що з боку домоволодіння АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_2 усунуте порушення ст. 3.25 *норм ДБН 360-92*, а саме: забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу будівлі на територію сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на перший акт від 09.08.2011 року, про те що стіна сараю літ. «І», яка знаходиться по межі двох домоволодінь зруйнована, також має пошкодження шиферна покрівля цього сараю. До задньої стіни гаражу літ «З» впритул звалені сусідом будівельні матеріали, шлак та мусор. Внаслідок цього призвело до відставання та обвалу оздоблення стіни цього гаражу, однак не наводить доказів щодо встановлення вини саме відповідачів у причетному.

Висновком № 35/12 експертного будівельно-технічного дослідження підвалу літ. «Г» і гаража літ. «З», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 складеного судовим експертом ОСОБА_8 , встановлена вартість завданої матеріальної шкоди, нанесеної підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , проте жодних доказів встановлення вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріали справи не містять, як і доказів причинного зв`язку між протиправною дією відповідачів і негативними наслідками, що настали в результаті вчинення цих дій.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт спричинення матеріальної шкоди позивачу, що виявилось у пошкодженні підвалу літ. «Г» і гаражу літ. «З» житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 саме відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв`язку із не підтвердженням неправомірних дій відповідачів судом не може бути задоволені вимоги про стягнення моральної шкоди, які більш того поніс не сам позивач, а його мати, що є взагалі необґрунтованим.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, то вони є похідними вимогами, та можуть бути задоволені лише у разі обґрунтованості, доведеності та як наслідок задоволення основної частини позову.

На підставі вищевикладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, досліджених доказами, що надані сторонами по справі, із застосуванням правового регулювання норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167,1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , ІПН: НОМЕР_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_8 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт серії НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4

СУДДЯ: