Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 753/22464/16-ц

провадження № 61-27405св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у складі судді Колесника О. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») та

ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 40.29-48/669, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 200 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,5 % річних, строком до 25 грудня 2017 року.

Зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував, а тому станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість у розмірі 109 340,72 доларів США, що в еквіваленті

2 866 718,40 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 82 852,62 доларів США, що в еквіваленті 2 172 247,72 грн, заборгованість за відсотками - 26 488,10 доларів США, що в еквіваленті 694 470,67 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з

ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 40.29-48/669 у сумі 2 866 718,40 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року позов

ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» 2 866 718,40 грн у рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 40.29-48/669 та 35 956,48 грн судового збору, а всього 2 902 674,88 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 26 грудня 2007 року

№ 40.29-48/669, а тому наявні підстави для стягнення з останнього заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак неправильно застосував норми матеріального закону, які регулюють строки давності, оскільки відсутня така підстава для задоволення позову як пропуск строків позовної давності на незначний термін, а отже, відповідно до судової практики, початок перебігу строків давності починається з моменту виникнення у банку права на дострокове стягнення суми боргу відповідно до

статті 1050 ЦК України.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_3

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 40.29-48/669, відповідно до якого АКБ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 200 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,5 % річних, строком до 25 грудня 2017 року.

При цьому пунктом 1.1 договору визначено, що погашення суми кредиту має здійснюватися до десятого числа кожного місяця згідно з визначеним графіком - по 1 667,00 доларів США щомісячно.

АКБ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши кредитні кошти.

Станом на 01 квітня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 становить

109 340,72 доларів США, що згідно із курсом НБУ становить 2 866 718,40 грн, із яких:

82 852,62 доларів США, що згідно із курсом НБУ становить 2 172 247,72 грн, - основна заборгованість за кредитом; 26 488,10 доларів США, що згідно із курсом НБУ становить 694 470,67 грн - заборгованість за відсотками.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника.

Однак із указаними висновками судів у повному обсязі не можна погодитися, враховуючи таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

ОСОБА_3 останній платіж на погашення заборгованості здійснив 17 жовтня

2013 року. Із позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду у грудні 2016 року.

Звертаючись до суду із позовом до боржника, банк посилався на наявність у останнього заборгованості за кредитним договором та на підтвердження цього надав розрахунок, в якому відображено суму отриманих коштів, дату та суму погашення тіла кредиту, прострочених та нарахованих відсотків.

За умовами кредитного договору, викладеними у пункті 4.5 кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України 2004 року, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання, оскільки за умовами пункта 4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі. Отже, сторонами у договорі встановлено порядок зміни строку виконання зобов'язання у разі прострочення повернення кредиту.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 17 жовтня 2013 року, і після указаної дати оплату по договору не здійснював, отже настали умови, передбачені пунктом 4.5 договору, тому судам належало встановити коли настав строк виконання зобов'язання, чи не пропущено банком строк звернення до суду, з урахуванням того, що строк виконання договору настав достроково.

Без з'ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, та з урахування змісту заперечень відповідача, висновки судів про задоволення вказаного позову не можна вважати обґрунтованими і вважати, що у цій справі виконано завдання цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик