Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 712/4463/16-ц

провадження № 61-22267св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 жовтня 2016 року у складі судді Марцішевської О. М. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Бабенка В. М., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»; банк), про захист прав споживача та стягнення коштів.

Вимоги обґрунтовувала тим, що в 2011 році між нею та банком був укладений договір про надання банківських послуг - відкриття карткового рахунку та його обслуговування шляхом підписання анкети-заяви. Вона отримала картку Visa «Універсальна» № НОМЕР_1 зі встановленням кредитного ліміту 5 000 грн.

03 грудня 2015 року без її згоди з карткового рахунку був здійснений переказ грошових коштів у розмірі 3 742 грн, в зв`язку з чим утримано комісію в сумі 149 грн 68 коп.

Того ж дня вона звернулася до банку з вимогою заблокувати картку і відмінити всі трансакції за 03 грудня 2015 року з відновленням балансу її картки.

Однак відповідач кошти їй не повернув.

З метою досудового врегулювання спору вона подала до банку заяву про припинення нарахування відсотків та штрафних санкцій, однак її вимога була залишена без виконання.

За фактом шахрайства вона подала відповідну заяву до правоохоронних органів.

У зв`язку з наведеним просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду в розмірі 3 891 грн 68 коп. та пеню в сумі 381 грн 68 грн.

Короткий зміст рішення та ухвали судів попередніх інстанцій

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди зробили висновки про те, що списання коштів із рахунку позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу та його користувача, тому підстав для задоволення позову немає.

При цьому суди зазначили, що особа, яка здійснила 03 грудня 2015 року з картки ОСОБА_1 грошовий переказ на суму 3 742 грн, володіла інформацією про коди та паролі, що спрямовувались на телефон позивача, яка встановила переадресацію зі свого телефону дзвінків та смс-повідомлень на телефонний номер третьої особи.

Короткий зміст касаційної скарги

У січні 2017 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій її представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Справу № 712/4463/16-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає помилковими висновки судів про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що ліміт розрахунків у мережі інтернет по її картці був установлений у розмірі 0 грн.

Під час здійснення несанкціонованих операцій шахрайським способом 03 грудня 2015 року збільшено ліміт до 9 999 грн, на що вона відповідного розпорядження не надавала, а в подальшому знято з рахунку 3 742 грн.

Того ж дня вона одразу звернулася до банку з вимогою заблокувати її картку та відмінити всі трансакції.

Крім того, за допомогою телефонного сервісу АТ КБ «ПриватБанк» були сформовані запити на повернення коштів.

Не зважаючи на це, банк не вчинив жодних дій.

Суди попередніх інстанцій помилково вважали, що її дії призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, оскільки такий висновок зробили внаслідок неналежної оцінки наявних у справі доказів.

Обставини справи

Суди встановили, що в 2011 році сторони уклали договір про надання банківських послуг - відкриття карткового рахунку та його обслуговування; на підставі заяви ОСОБА_1 банк видав їй картку Visa «Універсальна» № НОМЕР_1 (електронний платіжний засіб) зі встановленням кредитного ліміту в сумі 5 000 грн.

03 грудня 2015 року відповідач у передбаченому договором порядку здійснив авторизацію позивача через інтернет-сайт шляхом ручного введення номера картки, терміну її дії та вказаного на ній коду для інтернет-платежу CW-коду, після чого виконав переказ коштів із її рахунку.

Здійснення трансакцій супроводжувалось надісланням смс-повідомлень на фінансовий номер користувача з метою підтвердження авторизації.

03 грудня 2015 року з картки/рахунку № НОМЕР_1 здійснене списання (переказ) кредитних грошових коштів на невстановленого отримувача в сумі - 3 742 грн та комісії за платежем у розмірі 149 грн 68 грн, а всього - 3 891 грн 68 коп.

03 грудня 2015 року позивач зателефонувала до банку (номер 3700) з вимогою відмінити цю операцію по рахунку.

Того ж дня подала до правоохоронних органів відповідне звернення про факт вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, 28 грудня 2015 року та 10 лютого 2016 року, ОСОБА_1 зверталася до банку з заявами-вимогами про припинення нарахування відсотків і штрафних санкцій, відновлення грошових коштів на картковому рахунку, проте відповідач вимоги щодо повернення грошових коштів не виконав, посилаючись на те, що факт проведення трансакцій з її карти здійснювався поза системою «Приват24» внаслідок дій третьої особи, яка мала доступ до конфіденційної інформації щодо її карти.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктами 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції, та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до такого стану, у якому він був перед виконанням такої операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції .

Встановлено, що позивач виставила в мережі Інтернет для продажу товар.

03 грудня 2015 року їй зателефонував покупець та повідомив, що гроші за придбаний товар буде перераховувати юридична особа, у зв`язку з чим необхідно на телефон встановити переадресацію, щоб співробітник банку зміг здійснити перерахунок коштів на надану карту. ОСОБА_1 погодилася з пропозицією та підключила переадресацію на власний телефон. у подальшому невстановлена особа, яка представилась працівником банку, запропонувала клієнту зайти в систему Приват24, диктуючи пароль, який для цього був необхідний і який переадресовувався на його телефон.

03 грудня 2015 року відповідач у передбаченому договором порядку авторизував позивача через інтернет-сайт «www.p2p.рlaton.ua» шляхом ручного введення номера картки, терміну її дії та вказаного на ній коду для інтернет-платежу CW-коду, після чого здійснив переказ коштів із її рахунку. При цьому здійснення трансакцій також супроводжувалось надісланням смс-повідомлень на фінансовий номер позивача з метою підтвердження авторизації.

На мобільний телефон ОСОБА_1 до проведення трансакції направлялись динамічні паролі та додатково - код підтвердження перерахунку коштів із кредитної картки; після здійснення операції позивачу було надіслано повідомлення про проведення переказу.

Ураховуючи те, що списання коштів відбувалося з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача - ОСОБА_1 , яка підключила на власному телефоні переадресацію на телефон невстановленої особи і тим самим надала можливість володіти інформацією про надіслані паролі, суди зробили обґрунтовані висновки про відмову у задоволенні позову.

Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 712/2725/16-ц (провадження № 61-2552св18).

Аргументи касаційної скарги про те, що суди неправильно оцінили наявні в матеріалах справи докази зводяться до їх переоцінки, що в силу статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Інші доводи скарги на законність та обґрунтованість оскаржених рішень не впливають і висновків судів не спростовують.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат