Дата документу 03.05.2019
Справа № 334/3159/19
Провадження № 2-н/334/208/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Наше місто» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з вересня 2016 року по грудень 2018 року у розмірі 5122,01 грн.

в с т а н о в и в:

03 травня 2019 року Комунальне підприємство «Наше місто» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з вересня 2016 року по грудень 2018 року у розмірі 5122,01 грн.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3-хвідсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до статті 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З наданої суду заяви вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, оскільки заявником в її обґрунтування не була надана інформація яка ідентифікує боржника, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків - фізичної особи.

Відповідно до п.2.2 розділу II Порядку обліку платників податків і зборів (затвердженого Наказом МФУ від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 29.12.2011 №1562/20300) податковими номерами є, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Для однозначної ідентифікації фізичної особи - платника податків у разі відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків необхідно надати: прізвище, ім`я та по батькові, повну дату народження, місце народження (країна, область, район, населений пункт) та місце проживання.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зазначені обставини свідчать про те, що існує підстава для відмови у видачі судового наказу, заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, таким чином відповідно до ст.165ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Наше місто» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з вересня 2016 року по грудень 2018 року у розмірі 5122,01 грн.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у наказному провадженні після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається у строки та у порядку, передбачені ст. 354 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду через Ленінський районний суду м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.М.Гнатюк