Провадження № 2/234/785/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Пікалової Н.М.,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача- Савченко Н.М., представника третьої особи-ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/19185/18 за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «НКМЗ», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і суду показав, що позивач з 16.09.1991 року по 09.02.1993 року та з 04.05.2011 року по 04.10.2017 року працював обрубником в ПрАТ «НКМЗ». За час роботи у відповідача зі шкідливими та небезпечними умовами праці, він отримав професійне захворювання та змушений був звільнитися. Факт професійного захворювання був підтверджений медичною комісією в м. Краматорськ актом розслідування професійного захворювання від 10.08.2017 року. В подальшому, а саме 05.09.2018 року обласна профпатологічна медико-соціальна експертна комісія м. Словянськ Донецької області визнала захворювання позивача професійним з 55 % втратою працездатності та встановила йому третю групу інвалідності безстроково.

У звязку з отриманим професійним захворюванням, позивач зазнав фізичних страждань та емоційних переживань; змінився його життєвий уклад; стан його здоровя є невідновним. Змінилось життя позивача внаслідок захворювання та звільнення з роботи; він частково втратив працездатність, час від часу відчуває фізичний біль у суглобах; не витримує фізичних навантажень; обмежений під час вибору місця праці;його сімя розпалась з 2014 року. Довгий час позивач не міг вести нормальний спосіб життя, порушилася його душевна рівновага та звязки з оточуючими; він не має змоги підтримувати активний спосіб життя; захворювання позбавило його можливостей реалізації своїх звичок та бажань. Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала і суду показала, що є хибною думка позивача, що відповідач не забезпечив йому безпечні умови праці. Так, в порядку ст.153 ч.6 КЗпП України та ст.21 ч.3 Закону України «Про охорону праці» відповідач отримав від ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки. В порядку ст.5 Закону України «Про охорону праці» позивач під розписку був поінформований про умови праці та наявність на його робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів. Таким чином, позивач усвідомлював наслідки такої роботи та добровільно на неї погодився. Крім того, відповідач надавав позивачу пільги та компенсації за важкі умови праці, закріплені Колективним договором, а саме: надавав щорічну додаткову відпустку, здійснював доплати за несприятливі умови праці, надавав одноразову допомогу за вислугу років, безоплатно проводив видачу молока та інших різнозначних продуктів, з власної ініціативи забезпечував безоплатним харчуванням. Вважає, що відповідач не вчиняв протиправних дій у відношенні позивача, а, навпаки, забезпечив йому пільги та компенсації, гарантовані законом. Окрім того, позивачем не наведено жодних доказів щодо глибини моральних страждань. Він, також, не довів, що зміни, які сталися в його особистому житті, повязані саме з наявністю у нього професійного захворювання. Крім того позивач працював в умовах впливу шкідливих чинників і на інших підприємствах міста. Вважає, що відсутні правові підстави для компенсації позивачу моральної шкоди. В задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи показав, що, згідно ст.36 ч.8 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», - відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей, не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та КЗпП України. Просив вирішить позов на розсуд суду.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 16.09.1991 року по 09.02.1993 року та з 04.05.2011 року по 04.10.2017 року та працював на посадах обрубника відповідних розрядів.

ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.08.2017 року, комісією проведено розслідування випадку хронічного захворювання хворого ОСОБА_4 За висновками комісії професійні захворювання: хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення. Прикорневий та базальний пневиофіброз. ЛН 1 ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху за (ІІ ст. за кваліфікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7І.)» (Н90.3). Вібраційна хвороба 11 ст. (Т 75.2) виникли у позивача у звязку з тим, що виконувана ним робота, повязана із впливом шкідливих виробничих факторів. Причина професійного захворювання тривала робота в умовах дії шкідливих виробничих чинників: в т.ч. по вібрації, що перевищує гранично-допустимі рівні 15 років 6 місяців 28 днів у т.ч. у ПрАТ «НКМЗ» у якості обрубувача, зайнятого на обробленні лиття наждаком та вручну 4 розряду- 7 років 7 місяців 29 днів, в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії.

З медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» № 28/636 від 11.07.2018 року про наявність професійного характеру захворювання вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має професійні захворювання хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення. Прикорневий та базальний пневиофіброз. ЛН 1 ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху за (ІІ ст. за кваліфікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7І Дані професійні захворювання встановлені вперше.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги № 068275 серія 12 ААА від 05.09.2018 року позивачу ОСОБА_4 встановлена третя група інвалідності зі ступенем втрати працездатності 55 % (30% - вібраційна хвороба,10% - хронічний бронхіт 15% - туговухість) та потреба у медикаментозному лікуванні, у курортному лікуванні.

З виписок з медичних карт вбачається, що позивач неодноразово проходив клінічні обстеження і знаходився на лікуванні у медичних установах м.Києва, м.Краматорська та проходив курси лікування від професійних захворювань.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника, або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди встановлюється законодавством.

ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач визначив у 60000 грн з додержанням вимог ст. 23 ЦК, а саме в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань унаслідок двох професійних захворювань, з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, його віку.

Доказів щодо невідповідності визначеного судом розміру компенсації перенесеним позивачем моральним стражданням відповідач на порушення вимог статей 12,76 ЦПК України не надав.

ОСОБА_5 до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоровю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9 рп./2004, згідно з яким ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

У судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач, працюючи на ПрАТ «НКМЗ» отримав професійне захворювання і йому було встановлено 55% втрати професійної працездатності.

При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання змушувало позивача докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральну шкоду позивачеві дійсно було заподіяно.

З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров'я позивача, встановлену 3 групу інвалідності глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача та позбавлення можливості їх реалізації, ступінь втрати працездатності у молодому віці внаслідок професійного захворювання, важкість змушених змін у його життєвих зв'язках, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, позов підлягає задоволенню частково, у звязку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 55 000,00 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 14, 15, 209, 354 ЦПК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗП України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Тихого (Орджонікідзе) 5 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1, проживає за адресою: м. Краматорськ, вул ОСОБА_8, 2-14, моральну шкоду в розмірі 55000,00 грн. (п'ятдесят пять тисяч гривен 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Тихого (Орджонікідзе) 5, в доход держави: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_9