Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.

у цивільній справі №295/16527/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського районного департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями та діями органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійснені ними своїх повноважень, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив ухвалити рішення, яким визнати дії Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради по нарахуванню і виплаті йому одноразової компенсації, як інваліду 2-ї групи з числа ліквідаторів в результаті аварії на Чорнобильській АЕС (справа №2-А-59/2012) протиправними; визнати дії Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради по нарахуванню і виплаті допомоги на оздоровлення за 2011 рік, як інваліду 2-ї групи з числа ліквідаторів в результаті аварії на Чорнобильській АЕС (справа №2-А-2897/2011) протиправними; відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України матеріальну шкоду у розмірі 87 700,80 грн., завдану незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень; відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., завдану незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, в результаті якої він втратив здоров`я. Внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", його визнано інвалідом II групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЖИА № 055582 виданою 27.02.2007 року. Рішенням медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено 2 групу інвалідності, пов`язану з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, з 31.01.2007 року. З 14.05.1992 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради і отримує соціальні виплати як інвалід 2 групи з числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС. Третю групу інвалідності по захворюванням зв`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачу встановлено з 14.05.1992 року, другу групу інвалідності було встановлено з 26.02.2007 року безстроково. Позивач посилається на порушення його цивільного права на відшкодування шкоди. Суму невиплаченої допомоги на оздоровлення позивач кваліфікує як завдану йому ядерну шкоду, за яку настає цивільна відповідальність згідно з Віденською конвенцією про цивільну відповідальність за ядерну шкоду 1963 року, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.1189 Цивільного кодексу України. Факт заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовував погіршенням стану здоров`я, що підтверджується його перебуванням на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні. Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що відбулось порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, він втратив звичайний спосіб життя у зв`язку із необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, зібранням документів, необхідних для захисту своїх прав у суді. Тому розмір завданої моральної шкоди позивач оцінював у 100 000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішенням суду першої інстанції незаконне та постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, вирішуючи спір, суд не врахував положення ст.56 Конституції України, яка передбачає право особи на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Вважає необґрунтованим застосування відповідачем при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення виплат такого розміру, який встановлений Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як вони не відповідають ч.1,4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що суд повинен був застосувати положення закону, а не Постанови КМУ, яка йому суперечить, а дії відповідача в частині виплати одноразової компенсації на оздоровлення є неправомірними. Крім того, зазначає, що відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов`язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 14.11.2011 року зобов`язано Управління праці та соцзахисту населення нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат (а.с.11,12).

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 17.04.2012 року зобов`язано управління провести нарахування та виплату ОСОБА_1 різниці в одноразових компенсаціях при встановленні ІІ групи інвалідності у розмірах, встановлених ст.48 Закону з урахуванням проведених виплат (а.с.9).

Обгрунтовуючи заявлені в даній справі вимоги, позивач посилався на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому заподіяно шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факту порушення відповідачем прав позивача не встановлено та заподіяння шкоди не доведено.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що саме за рахунок Держави він просив відшкодувати заподіяну йому шкоду, а саме, «відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України».

Тобто, в даному випадку порушується спір про відшкодування шкоди державою. У разі визнання судом незаконними дій (бездіяльності) чи рішень будь-якого органу державної влади, відшкодування шкоди повинно здійснюватися за рахунок держави, а саме за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому законом порядку територіальні органи.

Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема, й безспірним списанням коштів з Державного бюджету.

Разом з тим, ОСОБА_1 при звернені до суду з даним позовом не пред`явив вимоги до відповідного державного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4ч.3 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення - про відмову в позові з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 20.06.2019 року.