Справа № 159/3515/17
Провадження № 2-др/159/3/19
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті додаткового рішення

20 червня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Ковельської міської ради Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, про зобов`язання звільнити земельну ділянку та зобов`язання привести земельну ділянку у придатний для використання стан та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, про усунення порушень прав власника земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та зобов`язання привести земельну ділянку у придатний для використання стан /т. 1 а.с. 2-4/.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі за вказаним позовом /т. 1 а.п. 28/.

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення порушень прав власника земельної ділянки /т. 1 а.с. 164-168/.

Ухвалою суду від 10.01.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище зустрічним позовом та прийнято його до спільного розгляду з первісним позовом /а.с. 184-185/.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019 року первісний позов задоволено частково. Зокрема, зобов`язано ОСОБА_2 вчинити певні дії та стягнуто з нього в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1280 грн. В решті позову, а саме у стягненні інших судових витрат - відмовлено. Цим же рішенням у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю /т. 2 а.с. 158, 178-182/.

03 червня 2019 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про здійснення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що при постановленні вказаного рішення судом було вирішено лише питання стягнення судового збору, як одного з видів судових витрат. Питання стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу не було вирішено. Причиною такого рішення позивач вважає відсутність на момент винесення судом рішення доказів реального понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат до вказаної заяви позивач додала відповідні документи.

Покликаючись на норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу /т. 2 а.с. 160-161/.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились без повідомлення причин неявки.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, однак остання подала суду письмове заперечення на заяву, в якому просила розглянути заяву без їх участі. Заперечуючи проти заяви, представник відповідача вказувала на відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки оплата витрат на правничу допомогу була проведена позивачем після розгляду справи, а в ході розгляду справи такі докази не досліджувались. Просила відмовити в задоволенні заяви.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Олексюк А.Ю. в судове засідання по розгляду даної заяви не з`явився, проте подав суду клопотання про розгляд заяви у його відсутності.

Представник третьої особи - Ковельської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки.

В силу вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду даної заяви, а тому суд приймає рішення у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви з огляду на таке.

Дійсно, рішенням суду від 30.05.2019 року в даній справі стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені останньою судові витрати в сумі 1280,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду. В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті нею витрат на правову допомогу відмовлено, оскільки такі витрати не підтверджені документально.

Звертаючись до суду з даною заявою про розподіл судових витрат, позивач долучила до заяви копію квитанції від 04.08.2018 року про сплату 6700 грн. гонорару за адвокатські послуги /т. 2 а.с. 163/.

Згідно вимог п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

В ході судового розгляду зазначена вище квитанція судом не досліджувалась, оскільки не була додана до матеріалів справи позивачем та її представниками.

В цілому судом вирішено питання про судові витрати, які були підтверджені документально, а тому, зважаючи на вказані правові норми та встановлені обставини, заява позивача в цій частині до задоволення не підлягає.

Крім цього, з одночасним посиланням на вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем долучено до заяви копію квитанції від 03.06.2019 року про сплату гонорару адвоката Філончук Н.В. в сумі 7259,85 грн. /т. 2 а.с. 170/.

Подання такої квитанції після постановлення рішення позивач обґрунтовує неможливістю передбачити розвиток судового процесу через процесуальну поведінку представника відповідача, що призвела до затягування процесу.

Дійсно нормами ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що подання таких доказів нерозривно пов`язується з відповідною заявою сторони до закінчення судових дебатів.

В даній справі до закінчення судових дебатів представник відповідача ОСОБА_3 такої заяви не робила, а тому суд позбавлений можливості прийняти до уваги такий доказ сплати судових витрат та вирішити питання про їх розподіл.

З огляду на викладене в цілому, суд прийшов до переконливого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви позивача та постановлення додаткового рішення щодо судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 260, 270, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий П. Ю. Бойчук