ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/728/19 Номер провадження 22-ц/814/1932/19Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя Лобов О.А.,

суддів: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві виділені матеріали за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) про забезпечення позову до подачі позовної заяви за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

В провадження Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, у якій він просив накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони розпорядження (зокрема, але не виключно укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, застави, іпотеки та інших правочинів) земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до набрання законної сили рішенням у поданій справі.

Заява подана до звернення до суду з позовом.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно шляхом заборони розпорядження (зокрема, але не виключно укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, застави, іпотеки та інших правочинів) земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до набрання законної сили рішенням у поданій справі.

Копію ухвали для виконання направлено Відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про залишення без задоволення заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказується на те, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_7 скасована в результаті її поділу, а на її місці сформовано шість новостворених земельних ділянок, які належать на праві власності фізичним особам. Договір оренди земельної ділянки з заявником припинений 16 січня 2019 року після сплину семирічного терміну його укладення. Отже, суд мав би перевірити відповідність виду забезпечення позову, а також той факт, чи спричинить він шкоду іншим особам.

Окрім цього, вказується на те, що внаслідок поділу земельної ділянки взагалі відсутній безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позовних вимог. До того ж, Господарським районним судом Полтавської області вже відкрито провадження у справі за тотожним спором (справа № 917/139/19).

Майбутній спір за вимогами фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування державної реєстрації земельних ділянок не підвідомчий цивільній юрисдикції, оскільки носить публічно-правовий характер.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 надав свої заперечення на доводи апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві з посиланням на практику Верховного Суду (постанова ВП ВС від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16) стверджується, що поданий до Кременчуцького районного суду Полтавської області позов ФОП ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У Господарському суді Полтавської області перебуває на розгляді справа з іншим предметом позову - про поновлення договору оренди землі в порядку ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та забезпечать цілісність предмета спору - земельної ділянки, яка перебувала в оренді позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 до подачі позову звернувся з заявою про забезпечення позовних вимог.

В обґрунтування заявленої вимоги посилався на те, що 01 грудня 2011 року між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та ним був укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого в оренду передала земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_8 загальною площею 11, 3892 га. Договір укладений терміном на 7 років. Дія договору закінчилася 16 січня 2019 року. У подальшому, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_7 поділена на земельній ділянки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затверджено шість технічних документацій щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано їх у власність фізичним особам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Зазначеними рішеннями ГУ Держгеокадастру у Полтавській області порушене його переважне право на поновлення (продовження строку дії) договору оренди земельної ділянки, а тому він має намір подати відповідний позов.

Задовольняючи заяву представника позивача, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та співмірності таких вимог, а також доведеності тих обставин, що факт їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав і інтересів майбутнього позивача, беручи до уваги предмет позовних вимог, які має заявити ФОП ОСОБА_4 ..

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 липня 2019 року прийнята до розгляду позовна заява ФОП ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання протиправними та скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконними і скасування наказів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно роз?яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Застосовані заходи забезпечення позову повинні не перевищувати обсягу пред`явлених позивачем позовних вимог, тобто повинні бути співмірними.

При оцінці зазначеної співмірності, слід врахувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та інтересів інших осіб чи учасників процесу. /Ухвала ВС від 22 травня 2019 року справа №309/3276/17/.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Як слідує з матеріалів справи, на підставі договору оренди землі від 01 грудня 2011 року ФОП ОСОБА_4 орендував земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 , яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Після закінчення строку дії договору оренди (16 січня 2019 року) ГУ Держгеокадастр у Полтавській області у межах своїх повноважень на місці зазначеної земельної ділянки сформувало шість нових земельних ділянок та ухвалило рішення, за якими ці земельні ділянки передані у власність шістьом фізичним особам.

В провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа за позовом ФОП ОСОБА_4 про поновлення договору оренди землі від 01 грудня 2011 року.

Предметом позову у справі, що розглядається Кременчуцьким районним судом Полтавської області, є вимога про скасування рішень, внаслідок яких раніше орендована позивачем земельна ділянка була поділена на шість нових земельних ділянок, і про повернення державної реєстрації цієї земельної ділянки.

У заяві про забезпечення позову ФОП ОСОБА_4 просить заборонити будь-які дії з розпорядження шістьма земельним ділянками, які належать фізичним особам.

Нормами пунктів 14 та 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлений мораторій на розпорядження (відчуження) земель сільськогосподарського призначення. Законом України «Про внесення змін до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо продовження заборони відчуження сільськогосподарських земель» № 2666-VІІІ від 20 грудня 2018 року дія мораторію продовжена до 2020 року.

Отже, заборона розпорядження (зокрема, але не виключно укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, застави, іпотеки та інших правочинів) землями сільськогосподарського призначення, про застосування якої просить ОСОБА_4 , встановлена законом і не потребує додаткових судових рішень з цього приводу.

Шість земельних ділянок, законність формування яких оспорює ОСОБА_4 , вже передані у власність шістьом фізичним особам.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 стверджує, що нові власники можуть відчужити свої земельні ділянки, а це унеможливить виконання рішення суду на його користь. Проте, жодних обґрунтованих доводів щодо можливих намірів нових власників відчужити свої земельні ділянки (всупереч встановленої законом забороні) суду не надано, отже ці твердження є лише припущеннями.

Стосовно доводів про те, що земельні ділянки оброблені і засіяні ОСОБА_4 і нові власники можуть знищити врожай, перешкодити йому зібрати цей врожай, то ці обставини не стосуються предмету позову і застосований судом спосіб забезпечення у жодному разі не гарантує збереження врожаю та /або ж надання позивачу можливості безперешкодно зібрати врожай.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову не забезпечують ефективного механізму захисту, а є лише дублюванням законодавчо встановленої заборони щодо дій, пов`язаних з відчуженням земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року про забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі, пов`язаних і з переглядом даної ухвали в сумі 1 921 гривні 00 копійок, сплачених Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, має бути вирішено судом при ухваленні рішення по суті спору чи закінченні провадження у інший спосіб.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст.379, ст.382, ст.383, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити за недоведеністю у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони розпорядження (зокрема, але не виключно укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, застави, іпотеки та інших правочинів) земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до набрання законної сили рішенням у поданій справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення (у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : О.А. Лобов

Cудді: А.І. Дорош

В.М. Триголов