Ухвала

Іменем України

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 334/4585/17

провадження № 61-10919ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2019 року у складі колегії суддів:

Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що в судове засідання, яке було призначене на 27 серпня 2018 року, ОСОБА_2 не з`явився, згідно поштового повідомлення судову повістку отримав особисто 27 липня 2018 року. Причини неявки суду не повідомив. З заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

08 листопада 2018 року ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, судову повістку не отримав, конверт

з повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто до суду. З заявою про розгляд справи за його відсутності, чи з повідомленням про зміну адреси проживання, до суду не звертався. З огляду на зазначене, та зміст пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 08 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Ленінського районного суду

м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована неналежним повідомленням позивача ОСОБА_2 про виклик в судове засідання, яке було призначене на

08 листопада 2018 року, з огляду на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі

№ 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).Суд першої інстанції не вжив всі можливі та допустимі заходи щодо повідомлення позивача чим порушив його право знати про час і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Віктор Назаренко проти України" від 03 жовтня 2017 року та у справі "Лазаренко та інші проти України" від 27 червня 2017 року).

29 травня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2019 року у якій останній, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, останній безпідставно затягує розгляд справи та зловживає процесуальними правами.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої, третьої та шостої статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом із нею. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Встановивши, що позивач не був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 08 листопада 2018 року, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат