Номер провадження: 22-ц/813/769/19
Номер справи місцевого суду: 500/1645/16-ц
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року у складі судді Грубіян Л.І.,

встановив:

У квітні 2016 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 317 849 грн., з посиланням на те, що 12 квітня 2015 року відповідач, будучи працівником ПрАТ «УДП» керував рейдовим катером «Марс» (р/к «Марс») в стані алкогольного сп`яніння та здійснив навал на баржу, внаслідок чого рейдовий катер «Марс» отримав значні пошкодження, вартість ремонту яких склала 317 849 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення 740000 грн. в якості відшкодування шкоди завданої здоров`ю, обґрунтовуючи свої вимоги численними порушеннями трудового законодавства, незабезпечення належних та безпечних умов праці та відпочинку, внаслідок чого у нього розвилася гіпертонія, хвороба хребта та інші хвороби, які загострилися після спілкування з ОСОБА_2 та юридичними посадовцями ПрАТ «УДП».

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2017 зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року позов ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» суму нанесеного матеріального збитку у розмірі 317 849,00 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» судовий збір у розмірі 4 767,73 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом було здійснено порушення юрисдикції при обвинувачені ОСОБА_1 у керуванні судном у стані алкогольного сп`яніння, що відноситься до адміністративної юрисдикції. Пункт 25 Постанови ВСУ №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», на який послався суд, не підлягає застосуванню до річкового судноводія. ОСОБА_1 був звільнений 06.05.2015 без вказівки на наявність боргу, тобто збитки з`явилися пізніше поза його вини. Прямих дійсних збитків на підставі даних бухгалтерського обліку ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не зазнало. Сума у розмірі 317 849 грн. вирахувана з порушенням визначення збитку за ст. 135 КЗпП і Порядку №116 КМУ від 22.01.1996 (зі змінами). Попередня ремонтна відомість не є доказом збитків ні за формою, ні за змістом (без дати, без узгодження з бухгалтерією, без відношення до ОСОБА_1 ). Не допускається проведення оцінки майна суб`єктом господарювання, яке належить йому або тим, хто оцінює, тобто ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Судом також не з`ясовано, що роботодавець зобов`язаний відшкодувати працівнику збитки, спричинені порушенням вимог охорони праці на загальних підставах, передбачених законодавством. Порушення законодавства про працю щодо ОСОБА_1 з боку ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» закріплено в Акті перевірки дотримання суб`єктами господарювання законодавства про працю від 15.02.2016 №15-03-009/0084, який не оскаржено.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» просило постановити ухвалу, якою залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на пояснення до апеляційної скарги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» вказало, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до процесуальних та матеріальних норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апеляційного суду сторони надали пояснення, в подальшому в судове засідання 28.05.2019 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складений 13.06.2019 року.

Дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 06.07.2010 працював в ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на посаді змінного капітана-змінного механіка.

12.04.2015 ОСОБА_1 , як капітан р/к «Марс» виконував завдання старшого зміни слідувати до баржі УДП-1748 для надання допомоги з вибірки якоря, яка знаходилась в нижній частині рейду ріки Дунай (на 90,8 км).

Під час слідування до баржі УДП - 1748 ОСОБА_1 було прийнято невірне рішення при виборі курсу, внаслідок чого сталося зіткнення р/к «Марс» з баржою НОМЕР_1 , у зв`язку з чим р/к «Марс» отримав пошкодження.

Відповідно до даних акту від 13.04.2015, робоча група аварійного штабу ПрАТ «УДП» з 00:40 до 03:55 13.04.2015 р. провела огляд рейдового катера «Марс» та опитування причетних свідків навала. При опитуванні змінного помічника капітана - змінного механіка ОСОБА_1. встановлено, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із рота, невиразна мова, хитка хода). На пропозицію пройти медичний огляд щодо вживання алкоголю, ОСОБА_1 визнав вживання ним спиртних напоїв (150 грамів горілки) 12.04.2015 р. на робочому місці на зміні, про що вказав у своїх письмових поясненнях (т. 1 а.с. 6).

Суд також вважав встановленим, що під час аварії ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, що встановлено на підставі його власних пояснень та пояснень свідків.

Наказом голови правління ПрАТ «УДП» від 06.05.2015 за перебування на робочому місці в нетверезому стані змінного помічника капітана змінного механіка рейдового катера «Марс» ОСОБА_1 звільнено з ПрАТ «УДП» відповідно до вимог п.20 «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту», за згодою первинної профспілкової організації ЧАО «УДП» (т. 1 а.с. 59).

Крім того, суд керувався вимогами ч. 4 ст.82 ЦПК України, згідно яким обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини перебування ОСОБА_1 12 квітня 2015 року на робочому місці - р/к «Марс» в нетверезому стані встановлені рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2016 у цивільній справі, у якій брали участь ті самі особи - за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «УДП» (т. 2 а.с. 22-23) та наведене рішення було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2016 (т. 2 а.с. 24- 26).

Враховуючи те, що встановлення стану сп`яніння відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" можливе на підставі і інших доказів, не спростований факт притягнення до відповідальності з таких підстав, правомірно вважав встановленим факт притягнення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Таким чином, судом вірно встановлено, що матеріальна шкода ПрАТ «УДП» внаслідок пошкодження р/к «Марс» заподіяна винними протиправними діями працівника - відповідача ОСОБА_1 , тому в силу наведених вимог п. 4 ч. 1 ст. 134 КЗпП України матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної підприємству - позивачу ПрАТ «УДП» могла бути покладена на нього.

Разом із тим не можна погодитися з висновком суду в частині розміру шкоди, яка покладена на відповідача, виходячи з наступного.

Позивачем вартість ремонту р/к «Марс» визначена в розмірі 317 849 грн. на підставі попередньої ремонтної відомості, складеної виконавцем - КССРЗ та замовником - ПрАТ «УДП» (т. 1 а.с. 56-57).

Згідно з даними довідки від 25.05.2017, заступник голови Правління ПрАТ «УДП» за технічних питань повідомив, що вартість робіт по відновленню та введенню до експлуатації р/к «Марс» після аварійного випадку, що мав місце 12.04.2015 , станом на сьогоднішній день не буде меншою, ніж зазначена у попередній ремонтній відомості, яка наявна в матеріалах справи (т. 2 а.с. 88).

Відхиляючи доводи ОСОБА_1 про незаконність та невідповідність дійсності суми збитків, зазначеної у даному розрахунку, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження обставин про нижчу вартість ремонту пошкодженого р/к «Марс», суд безпідставно переклав тягар доказування на відповідача, оскільки обов`язок доведення розміру шкоди покладається на позивача, а не на відповідача, та не з`ясував, чи може бути такий розрахунок належним доказом у справі.

На пропозицію суду надати клопотання про призначення товарознавчої-оціночної експертизи сторони відмовились.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.92 N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК ( 1540-06 ), статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виборів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Встановлено, що р/к «Марс» не відремонтований, має певну зношеність, а вартість ремонтних робіт є орієнтовною, при цьому доказів унеможливлення відшкодування шкоди в натурі не наведено, а тому перешкод для покладання на ОСОБА_1 обов`язку ремонту майна немає. В той же час стягнення збитків вимагають встановлення реальної вартості майна робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, що передбачає врахування зношеності майна.

Таких доказів позивачем не надано, незважаючи на роз`яснення про такий обов`язок протягом судового розгляду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вартість ремонту рубки складає 10000 грн. (а.с.47,т.1).

Зважаючи на такі обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на відшкодування шкоди в розмірі 317 849 грн., у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення шкоди.

Водночас надання доказів про проведення ремонту і реальної вартості робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, або обрання способу захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 відновити річ надає право повторного звернення позивача до суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження рішення про відмову в задоволенні його позову про стягнення 740 000 грн. в якості відшкодування шкоди завданої здоров`ю є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.173 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Матеріали справи свідчать, що наказом в. о. голови Правління ПрАТ «УДП» №135 від 28.07.2014 зобов`язано здійснювати оплату за виконання обов`язків невистачаючого за штатом змінного помічника капітана - змінного механіка р/к «Марс» капітану - старшому механіку ОСОБА_1 з 27.06.2014 за період роботи в цілодобовому режимі з розрахунку 110 відсотків посадового окладу в гривнах, але не більше 55 відсотків посадового окладу одному члену екіпажу згідно табелю обліку робочого часу.

Як вбачається з наказу начальника (капітана) ХОСП ПрАТ «УДП» від 03.03.2015, зобов`язано здійснити оплату за виконання обов`язків невистачаючого за штатом змінного помічника капітана, змінного помічника механіка р/к «Марс» змінному помічнику капітана - змінному помічнику механіка ОСОБА_1. з 24.02.2015 до укомплектування штатом.

Відповідно до п. 2 додатку до акту перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне страхування від 15.02.2016 №15-03-009/0084, Головне управління Держпраці України внесло пропозицію: організацію праці (особливо питання обліку робочого часу працівників, питання нормування робочого часу працівників при підсумованому обліку робочого часу), відпочинку та оплату праці найманих працівників привести у відповідність з вимогами трудового законодавства України.

Перевіркою додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне страхування, проведеною Головним управлінням держпраці в Одеській області в період з 02.02.2016 по 15.02.2016, згідно з даним актом № 15-03-009/0084, зафіксовані порушення трудового законодавства, зокрема щодо дотримання норм робочого часу працівників, які виконували свої обов`язки на р/к «Марс», зокрема встановлено, що протягом лютого - липня 2014 року, а також лютого - березня 2015 року ОСОБА_1 відпрацьовував кількість годин робочого часу з перевищенням норми, зокрема у березні 2015 року при виконанні безпосередньо своїх обов`язків ОСОБА_1 відпрацював 244 години (при нормі робочих годин в місяць 168), а також у березні ОСОБА_1 відпрацював 124 години за відсутнього за штатом члена екіпажу (померлого ОСОБА_7 ). Таким чином у березні ОСОБА_1 було відпрацьовано всього 368 годин (ст. 21 - 23 Акту).

Відповідно до абз. 4 п. 2.12 Положення про робочий час та час відпочинку плаваючого складу морського і річкового транспорту України, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.02.2012 №135 (далі - Положення), згідно яким для членів екіпажів річкового транспорту, для яких неможливо встановити робочий день нормальної тривалості, запроваджується підсумований облік робочого часу. При цьому кількість відпрацьованих годин за добу не може перевищувати 12 годин, а за обліковий період - нормальної тривалості робочого часу, розрахованої відповідно до пункту 2.2 цього розділу.

Згідно з вимогами п. 2.2 Положення для членів екіпажів суден морського і річкового транспорту установлюється п`ятиденний 40-годинний робочий тиждень з двома вихідними днями - у суботу й неділю. Тривалість робочого дня - 8 годин, напередодні святкових і неробочих днів - 7 годин. Для тих, хто працює в шкідливих та важких умовах праці, за результатами атестації робочих місць за умовами праці, установлюється скорочена тривалість робочого часу - не більше 36 годин на тиждень. При цьому місячна, квартальна, річна норма робочого часу підраховується виходячи з узятого за основу п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями.

Отже, висновком Головного управлінням держпраці в Одеській області встановлено надмірне навантаження, при цьому накази адміністрації ПрАТ «УДП» ОСОБА_1 чи іншими працівниками «УДП» не оскаржені, що свідчить про те, що працівники погодились на такі умови праці, накази виконувались не одноразово, за що сплачувалась відповідна заробітна плата.

Відповідно до даних медичної довідки про проведення періодичного медичного огляду працівника від 29.05.2014, у якій визначений строк її дійсності до 29.05.2015, ОСОБА_1 визнаний придатним для роботи за професією. Отже, робота на р/к «Марс» не була протипоказана ОСОБА_1 за станом здоров`я.

Згідно з даними довідки, виданої 16.03.2016 КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» за період 2015 р. - 2016 рік, згідно з записами амбулаторної карти ОСОБА_1 звертався до сімейного лікаря: 07.05.2015 діагноз: «Гострий бронхіт»; 09.06.2015 діагноз: «Гіпертонічна хвороба І ступеня, гіпертонічний криз»; 28.07.2015 діагноз: «Остеохондроз поперекового хрестового відділу хребта, больовий синдром»; 14.03.2016 діагноз: «Гострий трахеіт. Гіпертонічна хвороба І ступеня»; з 08.09.2015 по 28.09.2015 знаходився на обстеженні та лікуванні в поліклініці КУ «ІМЦЛ» у лікаря-уролога з діагнозом: «Хронічний простатит, стадія загострення». Проходив УЗД простати 18.02.2016 Діагноз: «Помірна гіпертонія та кальцинати передміхурової залози». УЗД дослідження 18.02.2016 сечовивідної; діагноз: «УЗ-ознаки МСД. Парапельвикальна кіста правої нирки. Одичні Розширені чашечки лівої нирки». Звертався до лікаря-уролога 15.12.2015 з діагнозом: «Хронічний простатит, загострення», проходив лікування в 30.12.2015 18.02.2016 діагноз: хронічний простатит, загострення».

Згідно даним протоколу комп`ютерної томографії попереко-крижового відділу хребта від 23.04.2016, КТ- ознаки міжхребцевого остеохондрозу на рівні L1-S1. Спондильоз. Деформуючий артроз дуговідроткових зчленувань. Деформуючий артроз крижово-подвздошних зчленувань. Рекомендовано: консультація невропатолога, КТ - контроль в динаміці.

Відповідно до даних протоколу комп`ютерної томографії грудного відділу хребта від 23.04.2016, КТ- ознаки міжхребцевого остеохондрозу на рівні Т1-Т2. Деформуючий спондильоз. Деформуючий артроз ребер-хребцових та реберно-попереково-відросткових зчленувань.

Проте зазначені додвідки не є доказом того, що вказані в них захворювання загострилися у ОСОБА_1 , як зазначено в позові, після спілкування з ОСОБА_2 та юридичними посадовцями ПрАТ «УДП».

Натомість, вищевказані медичні довідки не виключають наявності у ОСОБА_1 зазначених захворювань, однак не можуть свідчити про наявність причинного зв`язку між порушеннями трудового законодавства та виникненням у нього виявлених захворювань, що виключає цивільно-правову відповідальність ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Для встановлення факту наявності захворювання, пов`язаного з виробництвом, передбачений спеціальний порядок та необхідність висновку МСЕК, такі докази у справі відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення 740 000 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Посилання апелянта на те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства є помилковим, оскільки спір за первісним позовом стосується відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівником, зустрічний - про стягнення шкоди, завданої здоров`ю, отже носить цивільно-правовий характер, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Факт управління судном у стані алкогольного сп`яніння встановлений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2016, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2016.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 317 849 грн. з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2018 року в частині задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» скасувати, ухвалити в цій частині нове.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 317 849 грн. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складений 13.06.2019.

Головуючий:

Судді: