Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/552/19

19 червня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. представника позивача-адвоката Левкуна Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 , внаслідок того, що тривалий час був відсутнім.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . В даному будинку, окрім неї, як власника, зареєстровані чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невістка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онуки: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також колишній зять - відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Незважаючи на юридичний факт реєстрації місця проживання у вказаному житлі, останній за вказаною адресою не проживає більше десяти років, що стверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Фактичне місце проживання відповідача їй на даний час не відоме. Крім того, в даному будинку відсутні особисті речі та засоби першої необхідності відповідача, останній не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню даного будинку та не приймає участі у спільному побуті. Вона, як власник будинку, не може в повній мірі здійснювати своє право власності, а саме розпоряджатися належним їй майном, а також оформити субсидії на комунальні послуги, оскільки відповідач зареєстрований в даному житловому будинку. Таким чином вважає, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом, в зв`язку з чим просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Левкун Д.Д. в судовому засіданні позов позивача підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, який просить задоволити. Не заперечує проти заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду від 28.05.2019 р., заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не надавав.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.12.2016 року № 75465072 ( а.с.10-12).

У житловому будинку по АДРЕСА_1 , окрім позивача, зареєстровані: чоловік ОСОБА_3 , 1959 року народження, сини: ОСОБА_4 , 1987 року народження, ОСОБА_5 , 1992 року народження, дочка ОСОБА_6 , 1983 року народження, невістка ОСОБА_10 , 1995 року народження, онуки: ОСОБА_8 , 2016 року народження, ОСОБА_9 2017 року народження та зять - відповідач по справі ОСОБА_2 , 1980 року народження, що стверджується довідкою Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області №415 від 04.03.2019 року ( а.с.20).

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в житловому будинку по АДРЕСА_1 не проживає більше десяти років. Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі підтверджено даними актів обстеження матеріально-побутових умов проживання, складених депутатами Делятинської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.21,22), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним її майном, в тому числі і оформити субсидію на комунальні послуги, так як в належному їй житлі залишається зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 .

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об`єкт права власності (домоволодіння) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Громадяни, які мають у приватній власності домоволодіння, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Проживання та реєстрація сторонніх осіб в житловому будинку є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Підстави позбавлення члена сім"ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Ч.2 ст.405 ЦК України передбачає, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_2 та належить в цілому на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_2 в спірному житлі не мешкає, особистих речей у житлі не має, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_2 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачем не доведено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386, 405 ЦК України, ст.ст. 9,64,150 ЖК України, керуючись ст.ст.4,19, 247, 263- 265, 268,280-282,289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2019 року