КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня2019 року м. Київ

Справа №761/15622/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/8852/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Пономаренко Н.В. 16 квітня 2019 року в місті Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом призначення судової біологічної експертизи та заборони вчиняти дії,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом призначення судової біологічної експертизи та заборони вчиняти дії - повернуто заявнику.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена без повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що у своїй заяві скаржник зазначив, що на момент подання заяви неможливо встановити, хто є або стане відповідачем і навів належні обґрунтування цьому, а також зазначив, з урахуванням наведених в заяві обставин стосовно можливості знищення засобу доказування. Проте суд першої інстанції проігнорував процесуальне право заявника на звернення із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо відомості про можливого відповідача йому невідомі, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права та його Конституційних прав. Також зазначає, що в заяві наведено обставини необхідності невідкладного забезпечення доказів, що підтверджується додатками доданими до заяви про забезпечення доказів.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову (а.с.1-3).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику, оскільки ним, всупереч п. 3 ч. 1 ст.117 ЦПК України, у даній заяві не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) іншої сторони (сторін), та в порушення вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України та п.5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заявником у заяві не зазначено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також те, що дані докази можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (а.с.6,7).

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5 під час попереднього судового засідання за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів. Законом не обмежено коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів.

Як вбачається з заяви про забезпечення доказів, представником ОСОБА_1 обґрунтовано необхідність забезпечення доказів та визначено спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази. Зокрема, вказано на те, що дерево, яке має бути предметом дослідження може бути знищено. Вказано про неможливість встановити хто є або стане відповідачем. Зазначено, що з метою встановлення особи відповідача було направлено адвокатські запити №03-19/4 від 27 березня 2019 року до Управління екології та природних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради; № 03-19/3 від 27 березня 2019 року до Комунального об`єднання «Київзеленбуд»; № 03-19/2 від 27 березня 2019 року Голові Київської міської державної адміністрації. Листом від 03 квітня 2019 року №077-1794 Управління екології та природних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради повідомило, що зазначене питання опрацьовується декількома структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради та потребує додаткового часу для узагальнення. У зв`язку з чим встановити, на час звернення із заявою особу, яка стане відповідачем за позовом в подальшому не виявляється можливим.

Враховуючи, що положеннями ч.3 ст.117 ЦПК України визначено обов`язок заявника вказати у заяві про забезпечення доказів повне найменування іншої сторони, якщо вона відома заявнику, відсутність зазначення такої особи з наведених обґрунтувань не може бути підставою для повернення заяви.

Також в заяві представником ОСОБА_1 наведено обґрунтування, які підтверджуються додатками до заяви про забезпечення доказів.

Повертаючи заяву суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане, не надав оцінки додаткам, які були долучені до заяви та помилково зазначив, що при зверненні до суду заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення доказів.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції без належних підстав повернув заяву ОСОБА_1 , а тому враховуючи відсутність підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук