Справа № 136/711/19
провадження № 2/136/243/19
РІШЕННЯ

іменем України

"21" червня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Липовецького району про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач, будучи непрацездатною особою, що перебував на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, набув права на спадкування за законом, спадщину прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, оскільки спадкодавець був одиноким. До складу спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай), площею 3,57 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Реалізувати свої спадкові права позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку, так як відсутні документи на підтвердження факту його перебування на утриманні у спадкодавця як непрацездатної особи, а також втрачено правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, однак сільський голова надав суду заяву, в якій обставини наведені у позові та позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника сільської ради.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 19.04.2019 було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2

У підготовче судове засідання позивач та не з`явився, утім у позові просив про розгляд справи у його відсутність.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін спору, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Богданівка Липовецького району Вінницької області, помер ОСОБА_2 , в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина.

Згідно інформації, що була отримана судом із нотаріальних установ спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена.

Як убачається із довідок виданих виконавчим комітетом Богданівської сільської ради від 09.04.2019 за №143, 144, 152, 157, ОСОБА_1 , був непрацездатним та перебував на утриманні ОСОБА_2 з січня 1999 року по день смерті, який його утримував, купував необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо. ОСОБА_1 спадщину прийняв фактично, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

За правилами ст.531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

У п.8. постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995, зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) ( 1540-06 ) не менше одного року.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що обставини наведені у заяві щодо перебування позивача, який був непрацездатним, на утримані спадкодавця не менше одного року підтверджені належними та допустимими доказами, від встановлення даного факту залежать спадкові права заявника, а іншого порядку їх встановлення, як поміж судового, діючим законодавством не передбачено, отож заява в цій частині підлягає до задоволення.

Вирішуючи вимоги про визнання за позивачем права власності на майно, суд виходить з такого.

Факт належності ОСОБА_2 права на майно у вигляді земельної частки (паю) підтверджується випискою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 22.03.2019, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 дійсно було видано сертифікат серія НОМЕР_2 , що зареєстрований 21.11.1997 за №416, на земельну частку (пай) розміром 3, 57 умовних кадастрових гектарів, вартість землі 100 589, 69 грн.

Зібрані у справі докази вказують на те, що позивач спадщину прийняв, в силу діючого законодавства на час відкриття спадщини (ст.548, 549 ЦК УРСР), отож вона йому належить з моменту відкриття. Наявність інших спадкоємців не встановлена, відтак позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості за відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), у зв`язку із його втратою, що також підтверджено матеріалами справи.

У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві в цій частині також доведені належними та допустимими доказами.

Крім цього, представник відповідача надав заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення у підготовчому судовому засіданні про його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524-526, 529, 548, 549, 550 ЦК РСР, ст.392 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Волинська, 12А, с.Богданівка, Липовецький р-н, Вінницька обл., 22543; ЄДРПОУ - 20089090) про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 перебував на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 1999 року по день його смерті, тобто не менше одного року.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), площею 3,57 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно сертифікату серія НОМЕР_2 , виданого 15.11.1996 та зареєстрованого 21.11.1997 за №416, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко