Справа № 306/627/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Свалявського районного суду від 05 липня 2018 року (головуючий суддя Уліганинець П.І.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни найменування - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі Банк)) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 819,08 гривень.

Позов мотивовано тим, що згідно договору № б/н від 02.12.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 23 000,00 гривень.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Вказував, що позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого в неї перед Банком утворилася заборгованість, яка станом на 21.03.2018 складала 44 819,08 грн., з яких: 11 136, 61 грн. - по тілу кредиту; 9 598,50 грн. - відсотки за користування кредитом; 21 473,54 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2110,43 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Свалявського районного суду від 05 липня 2018 року позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 819,08 грн., а також 1 762,00 грн. судового збору.

На це рішення в частині стягнення неустойки (штрафів та пені) подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 21035,11 грн., з яких: 11 136, 61 грн. - по тілу кредиту; 9 598,50 грн. - відсотки за користування кредитом; 300,00 грн. - пеня.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 дійсно визнає розмір заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 136,61 грн. та за відсотками в розмірі 9598,50 грн. Зазначає, що позичальниця отримала від Банку 4 картки, остання з яких мала строк дії до 31.05.2017, а тому нарахування Банком пені після закінчення строку дії договору за період із 01.06.2017 по 21.03.2018 у розмірі 21173,54 грн. вважає неправомірним, та визнає обчислену Банком пеню до 31.05.2017 в сумі 300 грн. Також вказує, що стягнення із боржника пені та одночасно штрафів за одне й те ж саме порушення грошового зобов`язання є неможливим, оскільки призводить до подвійної цивільної відповідальності. Тому просить у стягненні штрафів відмовити.

Заслухавши осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору № б/н від 02.12.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 23 000,00 гривень.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - Правила) і Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Оскільки позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 21.03.2018 Банком нарахована заборгованість у розмірі 44 819,08 грн., з яких: 11 136, 61 грн. - по тілу кредиту; 9 598,50 грн. - відсотки за користування кредитом; 21 473,54 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2110,43 грн. - штраф (процентна складова).

Апеляційний суд переглядає судове рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині стягнення неустойки (штрафів та пені), не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині стягнення тіла кредиту та відсотків.

Сторонами визнано ту обставину, що кінцевим строком погашення заборгованості за кредитним договором є строк дії картки, який вказаний на ній - термін дії до 31.05.2017 (а.с. 76,114, 209).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18).

Відтак у наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 122-123) нарахована Банком пеня після закінчення строку кредитування (після 31.05.2017) за період із 01.06.2017 по 21.03.2018 у розмірі 20023,54 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

За змістом приписів параграфу2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Банк звернувся до суду з позовом у квітні 2018 року. До закінчення строку кредитування - до 31.05.2017 - Банком нараховано пеню у розмірі 450 грн. (100+100+100+50+50+50 = 450), у тому числі - 150 грн. пені обчислено поза межами річного строку спеціальної позовної давності (лютий 2016, грудень 2015, жовтень 2015), а відтак з урахуванням поданої до суду першої інстанції заяви відповідача про застосування позовної давності (а.с. 39-41) стягненню підлягає пеня в сумі 300 грн.

Твердження скаржника про те, що місцевий суд, стягнувши пеню та штрафи, допустив подвійне покладення на відповідача юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення - є необґрунтованим виходячи з наступного.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Правил у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Правил при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни.

Отже, умовами Правил, що є складовими договору приєднання, конкретизовано випадки юридичної відповідальності боржника, що є різними та виникають за наявності різних умов неналежного виконання позичальником зобов`язання, які можуть наступати незалежно одна від одної.

Тобто, у даному випадку стягнення пені та штрафів покладається на відповідача за різні правопорушення.

Отже, вимога Банку про стягнення штрафів (500,00 грн. - фіксована частина та 2110,43 грн. - процентна складова) підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, враховуючи межі доводів та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки підлягає зміні з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, шляхом часткового задоволення вимоги Банку про стягнення пені у розмірі 300 грн. та змінення розподілу судових витрат,

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

За подання позову до суду першої інстанції позивачем було сплачено 1762,00 грн., за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2643 грн., та пропорційно розміру задоволених позовних вимог Банку (52,76 %) на його користь підлягає стягненню 929,64 грн., а на користь скаржника, пропорційно до розміру відмовлених вимог (47,24%) - 1248,56 грн. Таким чином, з Банку на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю судових витрат в сумі 318,92 грн.

Керуючись ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 05 липня 2018 року - змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором в розмірі 23645,54 грн. з яких: 11136,61 грн. - за тілом кредиту; 9598,50 грн. - відсотки за користування кредитом; 300,00 грн. - пеня, штраф - 500 грн. - фіксована частина, та 2110,43 грн. - процентна складова.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 318,92 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Головуюча:

Судді: