ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/961/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

за участю: представника відповідача Ленчика В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/24125/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року (суддя Стефанишин С.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що в провадженні слідчих Хмельницького відділення НП ГУНП в Хмельницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0006706, яке порушено за його заявою з приводу незаконного будівництва по АДРЕСА_1 . Вказує, що 10 квітня 2017 року судом визнано бездіяльність прокурора Ратушняка Ю .І ., яка виразилась у неприйнятті процесуального рішення у кримінальному провадженні. Вказує, що майнова шкода завдана йому незаконною бездіяльністю прокурора полягає у витратах власного часу на написання скарги, її подачі до суду, участь у розгляді справи, витратах на проїзд, папір, електроенергію, фарбу картриджа та копіювання документів, яку позивач оцінює в 40023 грн. Крім того, вказує, що незаконною бездіяльністю прокурора йому завдано моральної шкоди, яка полягає у марнуванні його часу, який він змушений витрачати на оскарження бездіяльності прокурора, моральних страждань, які він поніс внаслідок бездіяльності прокурора, та необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, яка становить 1 000 000 000 грн. Зазначені суми майнової та моральної шкоди позивач просив стягнути на його користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд безпідставно допустив до участі представника відповідача Прокуратури Хмельницької області особу, довіреність на ім`я якої на представлення інтересів прокуратури не підписана повноважною особою. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки ним було надано достатньо доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо завдання йому матеріальної та моральної шкоди.

Прокуратура Хмельницької області подала відзив, в якому просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача Прокуратури Хмельницької області також просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду по справі № 686/3489/17 від 10.04.2017 визнано бездіяльність прокурора Ратушняка Ю.І., яка виразилась у неприйнятті процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0006706 за поданою ОСОБА_1 заявою про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 2-3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується: незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

За змістом ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям ухвали суду щодо визнання бездіяльності прокурора та настанням шкоди. Сам по собі факт неприйняття прокурором процесуального рішення за поданою ОСОБА_1 заявою, який визнаний судом як бездіяльність прокурора, не свідчить про завдання особі шкоди та наявність підстав для її відшкодування. Крім того, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження бездіяльності прокурора не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Витрати ОСОБА_1 , які пов`язані з підготовкою скарги, прибуттям до суду для участі у розгляді справи, не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, а входять до процесуальних витрат у кримінальному провадженні, відшкодування яких врегульовано Главою 8 КПК України.

Таким чином, встановивши, що позивачем не доведено факту завдання шкоди діями працівника органу прокуратури, а судове рішення, яким встановлено бездіяльність прокурора, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її відшкодування за рахунок держави.

Безпідставним є посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення особистого немайнового права на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівника прокуратури, яке не було захищено судом, з огляду на те, що ОСОБА_1 отримав захист своїх прав за результатами судового розгляду його скарги на бездіяльність прокурора в порядку передбаченому КПК України.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що представництво інтересів Прокуратури Хмельницької області здійснювалось неналежним представником, оскільки представництво інтересів прокуратури здійснювалось повноважним представником на підставі довіреностей № 25-958 вих-18 від 13.06.2018 та № 05/2-43вих-19 від 25.01.2019, що відповідає приписам ст. 62 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 червня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л. Провадження № 22-ц/4820/961/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 33