Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

12 червня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу №479/272/19 в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и л а :

ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" в особі представника Самойленко П.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. В позовній заяві позивач вказує, що 27 липня 2015 року між ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АІ/5201184. 17 листопада 2015 року о 10.40 год. в м.Одеса по вул.25 Чапаївської дивізії 3Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "БАЗ", державний номерний знак - НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Mazda", державний номерний знак - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої було завдано матеріальних збитків Мощанець О.Д.. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення відповідачем ст.124 КУпАП. На підставі страхового акту №ОЦ/123/450/15/0722 від 12 березня 2016 року, власнику автомобіля Mazda", державний номерний знак - НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19 304.43 грн.. Позивач просить стягнути із відповідача матеріальне відшкодування в сумі 19 304.43 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача, ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений через оголошення в пресі. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило, тому суд відповідно до положень ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст.129 Конституції України, положень ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст.1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно положень ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом.

Положеннями ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. ст. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно положень ч.2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що згідно постанови Київського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_1 17 листопада 2015 року о 10.40 год., в м.Одеса по вул.25 Чапаївської дивізії 3Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "БАЗ", державний номерний знак - НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Mazda", державний номерний знак - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив ст.124 КУпАП(а.с.13).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

27 липня 2015 року між ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5201184(а.с.10).

Власнику автомобіля Mazda", державний номерний знак - НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19 304.43 грн., що підтверджено даними страхового акту №ОЦ/123/450/15/0722, виданого ПрАТ "УПСК" 12 березня 2016 року(а.с.21) та даних платіжного доручення №2202 від 24 березня 2016 року(а.с.21 на звороті).

Відповідно до положень п.1 ст.9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах ліміту відповідальності страховика.

Згідно положень ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів в разі настання страхового випадку повинен здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємством, установою, організацією, що надають послуги, пов`язані із відшкодуванням збитків.

Згідно положень ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Посилання позивача на те, що відповідач, всупереч п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 вищевказаного закону не надав позивачу у встановлений строк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, як на підставу своїх вимог, суд зазначає наступне.

У пп."ґ" 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього закону.

Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 зЗакону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше від трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте якщо: факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинне ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобовязаннях.

Це узгоджується з висновками, викладеними у постановах ВСУ від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі №6-2011цс16, а також з постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №208/7291/13-ц.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" правомірно відшкодувало майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобілю "Mazda", державний номерний знак - НОМЕР_2 , з вини водія ОСОБА_1 в сумі 19 304.43 грн. та набув право вимоги в порядку регресу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2-7, 10, 12-13, 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РННОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", р/р НОМЕР_4 в АТ "Ощадбанк", , МФО 322669, завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 19 304 (дев`ятнадцять тисяч триста чотири) гривні 43 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РННОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", р/р НОМЕР_4 в АТ "Ощадбанк", , МФО 322669 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail:

Суддя :