Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 2-2568/12

провадження № 61-9701ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року постановлену у складі судді Трояновської Г. С. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

У грудні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю

«Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором кредиту від 02 листопада 2007 року, яка станом на 05 грудня 2012 року становить 401 762,79 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання мотивоване тим, що він не був повідомлений про судове засідання, яке відбулося 30 квітня 2013 року, копію повного тексту оскаржуваного судового рішення отримав лише 04 квітня 2019 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від

30 квітня 2013 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому, керуючись пунктом 1 частини другої статті 358 ЦПК України, дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 в якій заявник просив скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду його апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена у порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суд апеляційної інстанції порушив конституційне право заявника на судовий захист, не урахувавши поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, який був пропущений у зв`язку з неповідомлення заявника про судове засідання, яке відбулося

30 квітня 2013 року та не знав про ухвалення Богунським районним судом

м. Житомира рішення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 2 частини другої статті 358 ПК України незалежно від поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, зокрема крім випадку, подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 25 січня 2011 року. Особисто був присутнім у судових засіданнях 23 квітня 2012 року, 04 вересня 2012 року, 13 грудня 2012 року. Крім того, ОСОБА_1 подавав заперечення проти позову, клопотання про витребування та забезпечення доказів, заяву про застосування строків позовної давності.

З наведеного убачається, що заявнику достовірно було відомо про розгляд справи у суді. Діючи на власний розсуд, заявник у розумні проміжки часу провадженням у справі не цікавився, що призвело до безпідставного пропуску строку на апеляційне оскарження на понад п`ять років.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними та правильно застосував положення статті 358 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Житомирського апеляційного суду від 19 квітня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 19 квітня

2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник