Справа № 200/9425/19
Провадження № 2/200/3435/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В якій просила визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кран електромостовий 20/5Т-22, 5УЗ, рег.№61947. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство «Залізничник» що дорівнює 22 044,00 грн.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивачка просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборона на відчуження та розпорядження майном), на: кран електромостовий 20/5Т-22, 5УЗ, рег.№61947 (відповідно до договору купівлі-продажу №9 від 9.10.2009р., покупцем виступив ОСОБА_2 ). Вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту (заборона на відчуження), на все рухоме та не рухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство «Залізничник» (код , юридична адреса Товариства 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро (колишнє Дніпропетровськ), вулиця Автотранспортна, буд. 8): корпоративні права у розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство «Залізничник» (код , юридична адреса Товариства 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро (колишнє Дніпропетровськ), вулиця Автотранспортна, буд. 8), які належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 21 жовтня 2009 року; нежитлові будівлі (будівля депо (РМЦ)): літ.А-1, А1-1, А11-1, А111-2, а-1, а1-1 загальною площею 1770,5 кв.м. реєстраційний номер об`єкта: 10059805; будівлю авто гаражу літ. Б, б-1, загальною площею: 442,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 15581810; тепловоз ТГМ4Б №0141, 1990 року випуску.

В обґрунтування заяви зазначила, що з метою запобігання виникненню ризиків щодо позбавлення її права на реальне виконання рішення суду про поділ майна подружжя вона і звертається до суду із заявою про забезпечення позову,, оскільки, згідно наявних документів на вищевказане майно відповідач є власником крану електромостового, та з метою усунення можливості банкрутства товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство «Залізничник» або відчуження наявного у його володінні майна, що значною мірою знецінить його вартість та спричинить зменшення вартісного показника розміру частки у статутному капіталі на відшкодування вартості якої вона на законних підставах претендує.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, зважаючи на обставини справи прийшов до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходи забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Питання забезпечення позову вирішується без повідомлення учасників справи за правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що предметом позову є майно подружжя, а саме кран електромостовий 20/5Т-22, 5УЗ, рег.№ 61947 та частка в статутному капіталі ТОВ «ДП «Залізничник».

З урахуванням наведених у заяві про забезпечення обставин, щодо належності відповідачу права власності на майно, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Додатковим підтвердженням наведеного, слугують докази надані позивачем, які було досліджено судом, а саме договір купівлі-продажу крану електромостового 20/5Т-22, 5УЗ, рег.№ 61947 від 09.10.2009 року власником якого зазначено ОСОБА_2 , договір купівлі продажу корпоративних прав ДП «Залізничник» ТОВ «ДП Промислово залізничного транспорту» від 21.10.2009 року одним з покупців яких є ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу від 19.03.2010 року відповідно до якого ТОВ «ДП «Залізничник» в особі директора ОСОБА_2 придбав будівлю депо (РМЦ)): літ.А-1, А1-1, А11-1, А111-2, а-1, а1-1 загальною площею 1770,5 кв.м.

Крім цього, суд зазначає, що заходи забезпечення, про які просить позивач відповідають принципу розумності, оскільки є правомірними, ґрунтуються на добросовісності та є сумісними з спірними правовідносинами.

Обрані заходи забезпечення також відповідають принципу обґрунтованості, оскільки застосовуються з метою унеможливлення ухилятися від виконання судового рішення, шляхом відчуження майна іншим особам, якщо спір буде вирішено на користь позивача.

Заходи забезпечення, про які просить позивачка є також адекватними та збалансованими, оскільки не нанесуть шкоди правам та законним інтересам відповідача, а лише забезпечать гарантії перебування нерухомого майна у теперішнього законного власника.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачкою докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивачки про забезпечення позову відповідно до тих видів забезпечення, про які прохає позивач.

При цьому, суд наголошує, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, та те що вжиття запобіжного заходу у вигляді накладення арешту може в подальшому позбавити можливості користування відповідним майном, суд приходить до висновку, що в цій частині клопотання підлягає частковому задоволенню та доцільним і співрозмірним позовним вимогам буде застосування запобіжного заходу у вигляді заборони на відчуження та розпорядження майном зазначеним у заяві про забезпечення позову.

Клопотання в частині накладення арешту та заборони відчуження, розпорядження будівлею автогаражу літ. Б, б-1, загальною площею: 442,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 15581810 залишити без задоволення, оскільки позивачкою не надано доказів щодо належності даного об`єкту відповідачу, або перебування даного майна в його користуванні, а відповідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на будівлю автогаражу літ. Б, б-1 зареєстровано за іншою особою, яка не є стороною в даних спірних правовідносинах.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони на відчуження та розпорядження майном а саме:

-кран електромостовий 20/5Т-22, 5УЗ, рег.№61947 (відповідно до договору купівлі-продажу №9 від 9.10.2009р., покупцем виступив ОСОБА_2 ).

Вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони на відчуження :

-корпоративних прав у розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство «Залізничник» (код , юридична адреса Товариства 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро (колишнє Дніпропетровськ), вулиця Автотранспортна, буд. 8), які належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 21 жовтня 2009 року;

-нежитлових будівель (будівля депо (РМЦ)): літ.А-1, А1-1, А11-1, А111-2, а-1, а1-1 загальною площею 1770,5 кв.м. реєстраційний номер об`єкта: 10059805;

-тепловозу ТГМ4Б №0141, 1990 року випуску.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити учасникам процесу для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень з дня її постановлення не залежно від її оскарження.

Ухвала є обов`язковою для виконання на усій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску