Справа №552/2039/19
Провадження № 2-о/552/82/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Антонова А.В.

секретаря Алексєєва М.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Гринько П.О.,

представника заінтересованої особи Зубарєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тбілісі, Грузія. Після розлучення батьків у 1990 році разом з матір`ю переїхав до м. Антрацит Луганської області, де постійно проживав та працював до 2014 року. Він має паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та інші документи втрачені. У м. Полтаві проживає за адресою АДРЕСА_1 . З метою отримання паспорту для виїзду за кордон необхідно встановлення його належності до громадянства України, просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та пояснив, що з 1990 року постійно проживав у м.Антрацит Луганської області, там був зареєстрований, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України. У зв`язку з подіями, що відбуваються на Сході України та тимчасовою окупацією частини території України він був змушений залишити своє постійне місце проживання та переїхати до м. Полтави, де став постійно проживати за адресою АДРЕСА_1 та став на облік як внутрішньо переміщена особа. Просив заяву задовольнити, встановлення даного факту є необхідним для встановлення його належності до громадянства України та можливості отримання паспорта для виїзду за кордон.

Представник заінтересованої особи вважає, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження факту проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тбілісі, Республіка Грузія.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Антрацит Луганської області входить в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 місті Тбілісі, Грузія. 16 серпня 2012 року Антрацитівським МВ УДМС України в Луганській області йому було видано паспорт громадянина України, де зроблено відмітку про реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_2 .

Згідно довідки з Антрацитівської гімназії №1 Антрацитівської міської ради Луганської області від 25.09.2012 року №95 ОСОБА_1 навчався в середній шкоді №25 м.Антрацит (на даний час Антрацитівська гімназія №1 Антрацитівської міської ради), в 1998 році закінчив 8 класів.

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 10 червня 2003 року працював сторожем на ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит», з 26 грудня 2012 року прийнятий учнем машиніста підземних установок, 21.01.2013 року відрахований у зв`язку з закінченням повного курсу навчання, з 25.03.2013 року прийнятий на роботу машиністом підземних установок на ВП «Шахта Комсомольська» ДП «Антрацит», звільнений 12.11.2013 року за власним бажанням.

Згідно довідки від 13 квітня 2017 року №2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , його фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих в тому числі і його перебування на території України станом на 24.08.1991 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що знає заявника, який з 90х років проживав у м.Антрацит Луганської області. Добре знав його родичів, які на даний час вже померли. Навчався з ним в одній школі в паралельних класах.

Факт проживання заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України, а саме 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та має для нього юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Особливий правовий режим території, яка є тимчасово окупованою територією, позбавляє заявника можливості надати інші докази його постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,12,264, 265, 294, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Тбілісі, Грузія, станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і по даний час.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа Управління державної міграційної служби в Полтавській області (місцезнаходження м. Полтава, вул. Пушкіна,63, ).

Головуючий Антонов А.В.