АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/820/19Головуючий по 1 інстанції Корман О.В.
Категорія: 304000000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м . Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Торопенко Н.М.

за участю:

представника позивача Назаренка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року (постановленого суддею Корман О.В.) у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

:

в с т а н о в и л а :

06 вересня 2018 року в суд звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.08.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2018 року має заборгованість 39269,52 грн. На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 39269,52 грн. за кредитним договором б/н від 12.08.2014 року, яка складається з наступного: 500,00 грн. заборгованість за кредитом; 32039,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4384,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1846,17 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Уманського міськрайонного Черкаської області від 22 лютого 2019 року в позові АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова Олена Леонідівна, подала апеляційну скаргу вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та судом не достатньо досліджено письмові докази котрі мають значення по справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що при подачі позовної заяви позивачем подано до суду розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви від 12.08.2014 року, розрахунок заборгованості станом на 30.06.2018 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток, Умови та правила надання банківських послуг. Натомість, відповідач за час розгляду справи в суді - заперечень проти позову Банку не подавав; розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорював; факт укладення договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку не заперечував.

Зокрема апелянт наголошує, що між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.

При оформленні анкети-заяви на отримання кредиту, що була підписана Відповідачем, зазначено із чим погодився відповідач, що заява разом з Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить.

Під час підписання анкети-заяви Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Тарифами Банку, щодо умов кредитування. Таким чином, Відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції.

Отже, відсутність підпису боржника - Відповідача на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку Відповідач ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву від 12.08.2014 p.. користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Відповідно до укладеного кредитного договору Відповідачу відкрито картковий рахунок, видано картку із встановленим кредитним лімітом (довідка про видані картки та строк їх дії додається). Отримання картки додатково підтверджується фото відповідача, зроблене в приміщенні банку під час отримання картки.

Із Виписки про рух коштів на картковому рахунку (додається) вбачається, що за час дії договору, відповідач активно користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, постійно знімаючи готівку, розраховувався через термінали в магазинах та вносив кошти на погашення заборгованості, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Отже, враховуючи наявність між сторонами договірних кредитних правовідносин та передбачений розмір відсотків за користування позикою та відповідальність за порушення зобов`язань, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та неустойкою.

Враховуючи вище наведене представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Протягом строку встановленим судом на подачу відзиву в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, відзив до суду не подано.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення не відповідає.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не обґрунтовано доказами, оскільки позивач не довів, що відповідач був ознайомлений з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості наданий банком стосується кредиту, одержаного відповідачем.

З даним висновком не погоджується колегія судів, виходячи з наступного.

Встановлено, що 12.08.2014 відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку згідно якої нею в банку одержано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті Приватбанку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6-7).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто, загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському веб-сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів при якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Правовідносини між сторонами у справі, які ґрунтуються на вищенаведених положеннях кредитного договору, регламентуються наступними правовими нормами.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував належним чином свої договірні зобов`язання, що ним не оспорюється, станом на 30.06.2018 року, він має заборгованість, відповідно до наданого позивачем розрахунку, в розмірі 39269,52 грн., яка складається з наступного: 500 грн. - заборгованість за кредитом; 32039,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4384,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1846,17 грн. - штраф (процентна складова).

Наявність та розмір заборгованості відповідачем не оспорювались.

Таким чином, на підставі вищевикладених фактичних обставин справи, встановлених судом та норм законодавства апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з позичальника кредитної заборгованості по тілу кредиту в розмірі 500 грн., оскільки їх належним чином обґрунтовано наданими доказами - відповідним кредитним договором та розрахунками.

Позивачем надано дані про строк дії картки, а саме: до 09/2017 року, а тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення з позичальника заборгованості по процентам за користування кредитом, а саме по строк дії картки - по 01 жовтня 2017 року, в розмірі 16465, 07 грн.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 4384,00 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1846,17 грн., колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором) суперечитиме положенням ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а тому в задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача пені та комісії в розмірі 4384 грн. - має бути відмовлено. До стягнення з відповідача підлягає штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1846,17 грн.

У світлі викладеного не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги у справі не обґрунтовано доказами, оскільки позивач не довів, що відповідач був ознайомлений з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, та те, що розрахунок заборгованості, наданий банком, стосується кредиту, одержаного відповідачем, адже їх спростовано відповідною заявою позичальника про одержання кредиту у Приватбанку, змістом розрахунків банку.

Крім того, відповідно до правового висновку ВС у справі №922/2263/17 від 15.06.2018 року, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, та заяву про відкриття рахунку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами у справі договір. Між сторонами укладено договір на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Вказане спростовує твердження суду першої інстанції про те, що фактична відсутність підпису на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає права їх застосовувати. Посилання суду першої інстанції на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме надані позивачем Умови розумів відповідач, підписуючи заяву на одержання кредиту, відхиляються Верховним Судом, оскільки відповідач не надав суду інших Умов та правил надання банківських послуг, які, на його думку, діяли на час підписання заяви.

У аспекті вищевикладеного не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що підписана відповідачем заява містить відомості про намір одержати кредит та його умови та позивач не вказав, яку саме банківську картку отримав відповідач та який рахунок використовувався для обігу кредитних коштів, адже в анкеті-заяві відповідача (а.с.6-7) вказано про намір приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачем одержано відповідну платіжну картку, якою він систематично користувалася для оплати товарів та послуг, що підтверджується обігом коштів по картці.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив, чи підтверджується отримання та користування відповідачем кредитною карткою його фотографією з карткою у єдиній клієнтській базі банку, випискою по рахунку, яка містить операції по рахунку клієнта, строк дії та кількість виданих банком карток цій особі в рамках даного договору кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не навів правових мотивів, чому з наданих позивачем документів з урахуванням умов кредитного договору і вимог закону не можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом й визначити розмір заборгованості при тому, що самим відповідачем не оспорено факту існування кредитних правовідносин з позивачем, а згідно ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Часткове виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором свідчить про прийняття такого договору до виконання та згоду з його умовами.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» Крилової О.Л. задовольняє частково. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року у даній цивільній справі скасовує та ухвалює нову постанову. Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольняє частково. Стягує з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 19311 грн. 24 коп. кредитної заборгованості за кредитним договором без номера від 12 серпня 2014 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 500 грн.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом в сумі 16465 грн. 07 коп.; штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1846 грн. 17 коп. та стягує судові витрати в сумі 2166 грн. 38 коп. (на підставі ч.13 ст.141 ЦПК України , у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі (на 49,18%) до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій - з відповідача на користь позивача слід стягнути 2166,38 грн. (4405,00 грн. * 49,18%) судового збору), а в задоволені решти позовних вимог - відмовляє.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 19311 грн. 24 коп. кредитної заборгованості за кредитним договором без номера від 12 серпня 2014 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 500 грн.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом в сумі 16465 грн. 07 коп.; штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1846 грн. 17 коп. та стягнути судові витрати в сумі 2166 грн. 38 коп.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але на умовах та в порядку визначеному ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 червня 2019 року.

Судді Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.

Фетісова Т.Л.