печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» Верьовки Дениса Миколайовича про забезпечення позову у справі:

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот», третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором підряду,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення і ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху, на усунення недоліків якої представником позивача 29 жовтня 2018 року подано позовну заяву у новій редакції /т. І а. с. 82-83, 88-95/.

31 жовтня 2018 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження та ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача /т. І а. с. 96-97, 99-101/.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року ухвала про забезпечення позову від 31 жовтня 2019 року залишена без змін /контрольне провадження а. с. 204, 205-207/.

У підготовчому судовому засіданні 20 червня 2019 року судом ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу засідання, прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ «Група компаній «Камелот», поданий 01 лютого 2019 року, з вимогами до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення коштів за договором підряду, оскільки обидва позови взаємопов`язані, їх спільних розгляд є доцільним, спори виникли з одних і тих самих правовідносин і задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного, тому вимоги за зустрічним позовом об`єднуються в одне провадження з первісним /т. ІІ а. с. 120-123/.

01 лютого 2019 року позивачем за зустрічним позовом подано заяву про забезпечення позову, у якій представник просив суд вжити заходів, наклавши арешт на житловий будинок № 43А , що знаходиться у власності відповідача (позивача за первісним позовом), загальною площею 179 кв м , який розташований по АДРЕСА_5 /т. ІІ а. с. 167-170/.

Звітом про оцінку майна від 07 лютого 2019 року визначено вартість об`єкта оцінки (житловий будинок № 43А , загальною площею 179 кв м, який розташований по АДРЕСА_5 ), розрахованої за допомогою порівняльного підходу, яка становить (округлена) 1 332 462 грн /т. ІІ а. с. 183-190/.

Із змісту заяви та додатків до неї, з врахуванням зустрічної позовної заяви з додатками, вбачається, що предметом спору, у цілях якого було подано заяву про забезпечення позову, є стягнення із ОСОБА_2 заборгованость за пунктами 4.1. та 4.1.2 договору підряду від 04 серпня 2016 року у розмірі 1 262 223, 52 грн, в якості грошової суми, яка не була доплачена від 100 % вартості матеріалів, та судові витрати у розмірі 82 044, 52 грн, що включають витрати на правову допомогу (63 111, 17 грн) та судовий збір (18 933, 35 грн).

Позивачем за зустрічним позовом заявлено позовну вимогу на грошову суму значного розміру, тому вважає, що є ризик невиконання рішення суду, у випадку його задоволення.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не достатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» Верьовки Дениса Миколайовича про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя І. В. Литвинова