Справа № 461/5194/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/903/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

13.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицького відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просила скасувати арешт (номер запису про обтяження (спеціальний розділ) 16151375 від 31.08.2016 року), накладений постановою Галицького ВДВС ЛМУЮ від 15.08.2016 року серії ВП №51873551.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй та членам її сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивачка, як дружина померлого ОСОБА_2 , звернулась до нотаріуса Марко Л.В., з метою оформлення своїх спадкових прав, однак дізналася про наявність обтяження, накладеного Галицьким ВДВС м. Львова на все нерухоме майно, що належало ОСОБА_3 та яке вона мала намір успадкувати. Як в подальшому нею було з`ясовано, арешт на майно було накладено постановою державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова від 08.08.2016 року у виконавчому провадженні ВП №51873551 у якому ОСОБА_3 є боржником. 31.08.2016 року державний реєстратор вніс відомсті про обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна за №16151375 до Єдиного реєстру заборон. Накладення арешту на майно ОСОБА_3 унеможливлює вчинення нотаріусом дій по оформленню спадщини, оскільки також накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка перебуває у спільній сумісній власності. Тому вважає, що таке обтяження порушує її права як співвласника квартири. Вона не є боржником за рішенням суду, а тому виконання виконавчого провадження за рахунок її майна є неправомірним. Крім того, на даний час державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а матеріали виконавчого провадження ВП №51873551 знищені.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування арешту майна відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд не врахував, що вона спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Вона, як дружина померлого ОСОБА_2 , звернулась до нотаріуса Марко Л.В., з метою оформлення своїх спадкових прав, однак дізналася про наявність обтяжень щодо нерухомого майна, яке хотіла успадкувати, накладених Галицьким ВДВС м. Львова. Через державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на майно вона з`ясувала, що на все майно, що належить ОСОБА_3 накладено арешт. Постановою державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова від 08.08.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51873551. 15.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження. Зазначає, що накладення арешту на майно ОСОБА_3 унеможливлює вчинення нотаріусом дій по оформленню спадщини, оскільки накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та не враховано, що квартира перебуває у спільній сумісній власності та такий арешт порушує права інших співвласників. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що вона не є боржником за рішенням суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нерухоме майно, яке є у спільній сумісній власності. Крім того, судом першої інстанції при вирішенні її позовних вимог порушено норми процесуального права, зокрема ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Як вбачається з матеріалів справи, суд направив лист відповідачу з повідомленням про дату судового засідання, та проханням надати матеріали виконавчого провадження ВП № 51873551 для огляду в судовому засіданні, а також надати копію даного виконавчого провадження для приєднання до матеріалів справи, що не було виконано відповідачем належним чином. Вважає, що оскаржуване рішення суду не ґрунтується на повному та всебічному розгляді судом усіх обставин справи, оскільки районний суд керувався внутрішнім переконанням, оцінюючи докази, які є недопустимими відповідно до норм ЦПК України. Крім того, вважає, що судом були порушені ст. 129 Конституції України та ст. 2 ЦПК України, відповідно до яких встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах верховенства права, змагальності сторін та розумності строків розгляду справи судом. Зазначає, що накладений арешт перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню нею своїм майном, а тому таке право підлягає захисту.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів апелянт підтримала апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення її вимог.

Представник Галицького відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявні докази про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК). У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 01.07.1997 року № Г-17247.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

08.08.2016 року державним виконавцем Лесько Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51873551 з виконання виконавчого листа №461/10985/15-ц, виданого 30.11.2015 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості на загальну суму 826970,95 грн.

15.08.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 121236133 від 19.04.2018 року внесено номер запису про обтяження №16151375 від 31.08.2016 року. Підстава виникнення обтяження: постанова Галицького ВДВС м. Львів про арешт майна боржника ВП №51873551 від 15.08.2016 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно (права) якої обтяжуються: ОСОБА_3 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Матеріалами справи встановлено, що обтяженням №16151375 від 31.08.2016 року не накладався арешт на квартиру АДРЕСА_1 вцілому. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо накладення арешту на частку зазначеної квартири, належну померлому ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що внесенням державним реєстратором запису про обтяження №16151375 від 31.08.2016 року, відповідно до якого накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 , права та інтереси ОСОБА_1 не порушено, оскільки даним записом про обтяження арешт на майно позивачки, чи майно померлого ОСОБА_2 не накладався.

З такими висновками колегія суддів погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 унеможливлює вчинення нотаріусом дій по оформленню спадщини після смерті ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи, оскільки в таких відсутні належні та достатні докази звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що на нерухоме майно співвласника квартири ОСОБА_3 накладено арешт.

Крім того, колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для скасування арешту майна (номер запису про обтяження №16151375 від 31.08.2016 року) у звя`зку з поверненням в межах виконавчого провадження № 51873551 виконавчого документу стягувачу та знищенням матеріалів даного виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Встановлено, що 10.11.2017 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Лесько Н.Н. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №51873551 у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та безрезультатністю здійснених державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку такого майна.

Відповідно до ч. 1. ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Тобто, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається у випадку коли виконавчий документ повернути до суду, який його видав. Вказана норма закону не передбачає обов`язку державного виконавця знімати арешт, накладений на майно боржника, у випадку повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, відповідно до постанови державного виконавця від 10.11.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу виконавчий документ №461/10985/15-ц, виданий 30.11.2015 року Галицьким районним судом м. Львова, може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 10.11.2020 року.

Таким чином, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного постановою Галицького ВДВС ЛМУЮ від 15.08.2016 року на все майно ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.07.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.