САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/880/19
2/206/517/19
УХВАЛА

10 червня 2019 року у залі суду у м.Дніпрі суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Сухоруков А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває зазначена цивільна справа.

27 березня 2019 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 206/2679/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна (а.с.22-24).

В обґрунтування клопотання посилається на те, що предметом позову, серед іншого, є визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 69.5. Справа перебуває на стадії судових дебатів та призначена до судового розгляду на 15.04.2019 року о 10:00 год. Як я зазначаю у позовній заяві у справі № 206/2679/18 , вона ОСОБА_1 , з 21 січня 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада 2010 року включно спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Весь цей час вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, мали єдиний бюджет, підтримували сімейно-шлюбні стосунки. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За цей час (21 січня 2000 року до 26 листопада 2010 року) ними спільно набуто у спільну сумісну власність за спільні кошти та внаслідок спільної праці квартиру. На сьогодні, її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . По документам, право власності на цю квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 , проте вона вважаю таку квартиру їх спільною власністю. У зв`язку з зазначеним вважає, що об`єктивно не можливо розглядати справу № 206/880/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням до вирішення цивільної справи № 206/2679/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти зупинення провадження.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, згідно вимог ЦПК України.

Так, в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа № 206/2679/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Предметом позову є, зокрема, квартира АДРЕСА_2 .

Предметом даного позову є визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Отже спори у справах виникли з різних підстав та мають різний предмет доказування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи і такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

При цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 752/9802/17 (касаційне провадження № 61-612св17).

Оглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Окрім цього, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Сухоруков