Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 592/10902/16-ц

провадження № 61-30462св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми, у складі судді Князєва В. Б., від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області, у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Кононенко О. Ю., Собини О. І., від 30 серпня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яка була придбана ним на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2007 року, під час його перебування з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Також позивач зазначив, що у листопаді 2007 року вказану квартиру було передано в іпотеку банківській установі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2013 року (справа № 592/2461/13-ц) шлюб з ОСОБА_3 було розірвано. На даний час у квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та їхній спільній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 з вересня 2014 року перешкоджає ОСОБА_1 у використанні його квартири для постійного проживання, нею було створено нестерпні умови, за яких він разом з сином був змушений виїхати з цієї квартири та орендувати для проживання іншу квартиру. Крім того, ОСОБА_2 було замінено замки на вхідних дверях до його квартири, у зв`язку з чим він не має доступу до своєї квартири та неодноразово з цього приводу звертався за захистом порушених прав та інтересів до Сумського відділу поліції.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ним жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом його вселення у квартиру та передачі йому ключів від квартири.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у квартиру та передачі йому ключів від квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, як власник квартири, намагався вселитися до своєї квартири, однак доступу до неї він не має, а відповідач у добровільному порядку відмовляється усунути ці обставини та передати йому ключі, чим порушує його права та законні інтереси, як власника квартири.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 добровільно залишив квартиру, не прийнято до уваги, що вселення останнього може завдати шкоди членам її сім`ї. Обставини створення перешкод позивачу у користуванні квартирою не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19 вересня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 592/10902/16-ц (провадження № 61-30462св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 квітня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2013 року (справа № 592/2461/13-ц).

Відповідно до відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 липня 2016 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Сумського міського об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новомістенська 10-А» від 01 лютого 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_4 .

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.

Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

З урахуванням того, що судами було встановлено факт порушення прав позивача щодо користування спірною квартирою то вимоги позивача щодо усуненняперешкод у користуванні власністю є обґрунтованими, а тому порушене право користування власністю підлягає відновленню.

Суд першої інстанції виконав вимоги статті 213 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи,перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судових рішень, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
А. І. Грушицький
І. М. Фаловська