ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2019 року

м. Харків

справа № 644/1149/18

провадження №22-ц/818/1239/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

інші учасники справи:

третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, ухвалене 07 листопада 2018 року у складі судді Зябрової О.Г.,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (ДТП), у розмірі 35 089 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2017 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на окружній дорозі по вул. Великій Кільцевій в м. Харкові, не вибрав безпечну швидкість руху, при обгоні виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху транспортному засобу Ssang Yong позивача завдано значних механічних ушкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (надалі ТДВ «СК «Київ РЕ») Опарій Т.В. отримала страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Проте фактична сума витрат позивача на відновлення свого майна становила 135 089 грн. Тому ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої їй майнової шкоди та страховою виплатою, що дорівнює 35 089 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму завданої шкоди у вигляді реальних збитків у розмірі 35089 грн. і витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою дорівнює 35 089 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та актами виконаних робіт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а матеріали справи зазначених документів не містять, тоді як позовна заява без дати підписана адвокатом ОСОБА_2 . Також посилається на те, що квитанції №№ 8744970 від 10.11.2017 року, 8934173 від 29.11.2017 року, 9238794 від 28.11.2017 року та акти виконаних робіт № U від 30.11.2017 року, № U від 06.12.2017 року не є належними та допустимими доказами, оскільки містять розбіжності. Зокрема, квитанція № 8744970 від 10.11.2017 на 30 000 грн., а рахунки-фактури датовані 20.11.2017 та 06.12.2017, акти виконаних робіт - 30.11.2017 та 29.12.2017. Вважає заявлену позивачем суму у розмірі 135 089 грн., неспівмірною з отриманими транспортним засобом Ssang Yong пошкодженнями.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діяє від імені ОСОБА_1 , зазначила, що згідно з квитанціями №№ 8744970, 8934173, 9238794 ОСОБА_1 було сплачено на користь ІП «АІС-Харків» кошти у сумі 135089 грн. з призначенням платежу «предоплата за ремонт автомобіля» Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно з актами виконаних робіт № U від 30.11.2017 та № U від 29.12.2017 ОСОБА_1 було передано результат ремонтних робіт автомобіля Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_2 на загальну суму 135089 грн. Вартість ремонтних робіт також підтверджується наявними у справі даними рахунків-фактур. Право представляти інтереси ОСОБА_1 підтверджується даними копії ордеру СМ № 5 від 23.04.2018.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судом і вбачається із матеріалів справи, 07.11.2017 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний № НОМЕР_1 на окружній дорозі по вул. Великій Кільцевій в м. Харкові, не обрав безпечну швидкість руху, при обгоні виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 02.01.2018 (а.с. 13).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи власником автомобілю ВАЗ 2109, реєстраційний номер № НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до квитанцій № № 8744970 від 10.11.2017 року, 8934173 від 29.11.2017 року, 9238794 від 28.12.2017 року та актів виконаних робіт №U від 30.11.2017 та № U від 29.12.2017 року вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП склала 135 089 грн. (а.с.9-11).

Факт виконання робіт з відновлювання автомобіля Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується також рахунками фактурами № НОМЕР_4 від 20.11.2017 та № U від 06.12.2017 (а.с.78-81).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК797708, діючого станом на 07.11.2017, відповідальність власника автомобілю ВАЗ 2109 була застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ» (а.с. 12).

19.01.2018 ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Марченко О.П. звернулась до ТДВ «СК «Київ РЕ» з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мала місце 07.11.2017 (а.с. 8).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

ДТП сталася під час дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн.

Згідно Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу,яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Доводи апеляційної скарги про те, що квитанції №№ 8744970 від 10.11.2017, 8934173 від 29.11.2017, 9238794 від 28.11.2017 та акти виконаних робіт № U від 30.11.2017, № U від 29.12.2017 не є належними та допустимими доказами, оскільки містять розбіжності, зокрема, квитанція №8744970 від 10.11.2017 року у розмірі - 30 000 грн., а рахунки-фактури датовані 20.11.2017 та 29.12.2017 року, акти виконаних робіт - 30.11.2017 та 29.12.2017, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки згідно з квитанціями №№ 8744970, 8934173, 9238794 ОСОБА_1. було сплачено на користь ІП «АІС-Харків» кошти у сумі 135089 грн. з призначенням платежу «предоплата за ремонт автомобіля» Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_2 . Тобто оплата була здійснена до виконання робіт.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не надав належних та достатніх доказів на підтвердження доводів про те, що сплачена ОСОБА_1 сума у розмірі 135 089 грн. за відновлення транспортного засобу Ssang Yong неспівмірна з отриманими пошкодженнями.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява без дати підписана адвокатом ОСОБА_2 , проте матеріали справи не містять документів на підтвердження її повноважень як представника ОСОБА_1 не є суттєвими.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною першою статті 26 Закону України № 5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

До позовної заяви додано належним чином посвідчену копію договору про надання правової допомоги від 09.11.2017, за умовами якого адвокат Марченко О.П. бере на себе обов`язок надавити правову допомогу ОСОБА_1 ( а.с. 14- 15).

Крім цього, до відзиву на апеляційну скаргу адвокат Марченко О.П. долучила копію ордеру СМ № 5 від 23.04.2018 року.

Враховуючи те, що спір по суті судом першої інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно та об`єктивно досліджених обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний