КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 755/9997/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року, постановлену у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд» про скасування постанов про арешт коштів та статутного капіталу,

встановив:

14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника від 08 квітня 2019 року та про арешт статутного капіталу боржника від 23 квітня 2019 року (ВП №47337103).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що з поданої скарги на дії державного виконавця вбачається, що днем ознайомлення із постановою було 08.05.2019 року, а отже початок строку на звернення до суду починається 09.05.2019 року, десятиденний строк на подання скарги закінчується 18.05.2019 року, що є вихідним днем, а перший робочий день, наступний за останнім днем строку, є 20.05.2019 року. Згідно з поштовим штемпелем скаргу було здано на пошту 20.05.2019 року - відповідно строк на подачу скарги пропущено не було.

Вказує, що зважаючи на отриману ухвалу Дніпровського районного суду від 31 травня 2019 року про залишення без розгляду скаргу ОСОБА_1 було вирішено подати скаргу повторно, обґрунтувавши підстави пропуску строку на подання, оскільки подання апеляційної скарги значно затягувало розгляд справи.

Звертає увагу суду на те, що матеріали виконавчого провадження ВП 47337103 не містять доказів направлення скаржнику відповідних постанов, оскільки відсутні роздруковані відповідні витяги з журналу реєстрації вихідної кореспонденції та списку згрупованих поштових відправлень (рекомендованих поштових відправлень), у зв`язку із чим ознайомитись із вказаними постановами раніше скаржник не мав можливості. До матеріалів скарги було долучено копії постанов із матеріалів ВП 47337103 без роздруківок із відповідних журналів, а виключно із супровідними листами, доказ ознайомлення із матеріалами справи 08.05.2019 року, доказ отримання ухвали 12.06.2019 року та подання скарги до суду 14.06.2019 року.

Отже, з урахуванням викладеного до суду було подано належні та допустимі докази того, що строк на зверненням зі скаргою пропущений із поважних причин, про що було написано відповідну заяву, однак жодної правової оцінки наведеним доводам судом надано не було, у зв`язку із чим боржника усунули від права на справедливий та безсторонній розгляд скарги, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року вбачається, що скаржник просить: - визнати причини пропуску строку на звернення зі скаргою на постанову ВП № 47337403 Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт коштів боржника від 08 квітня 2019 року та на постанову ВП № 47337103 Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт статутного капіталу боржника від 23 квітня 2019 року поважними та поновити пропущений строк,

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП № 473371403 ОСОБА_3 при винесенні постанови від 08 квітня 2019 року в частині накладення арешту на грошові кошти, які не належать боржнику, та постанови від 23 квітня 2019 року в частині накладення арешту на статутний капітал юридичної особи - не боржника;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08 квітня 2019 року ВП № 47337103 ОСОБА_3 . про арешт коштів боржника та від 23 квітня 2019 року про арешт статутного капіталу боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, постанова про арешт коштів боржника винесена державним виконавцем 08 квітня 2019 року, постанова про арешт статутного капіталу боржника винесена 23 квітня 2019 року.

Зі змісту скарги та заяви про поновлення строку на звернення із скаргою вбачається, що заявник довідалась про існування постанови про арешт на рахунки боржника на початку травня 2019 року. Представник заявника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в межах якого винесені оскаржувані постанови, 08 травня 2019 року, про що міститься відмітка в матеріалах скарги. Крім того, заявник посилається на ту обставину, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року її скаргу залишено без розгляду, оскільки вона пропустила строк звернення до суду із зазначеною скаргою.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року, заявник звернулась до суду зі скаргою 20 травня 2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення, зазначеного на конверті відправки.

Таким чином, прийнявши до уваги ту обставину, що зі змістом оскаржуваних постанов скаржник ОСОБА_1 фактично ознайомилась 08 травня 2019 року, а зі скаргою до суду звернулась 20 травня 2019 року, суд дійшов висновку, що заявник пропустила строк звернення до суду зі скаргою, оскільки фактично мала подати скаргу в строк до 19 травня 2019 року, обґрунтованих підстав для поновлення попущеного строку для звернення зі скаргою до суду не надала.

Також суд першої інстанції виходив з тих обставин, що заявник, посилаючись, що її не було належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження, не зазначає, коли саме їй стало відомо про наявність виконавчого провадження. В той же час, будь-яких доказів, якій б свідчили, що заявнику не направлялась та нею не отримувались оскаржувані постанови державного виконавця, подано не було.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП № 473371403 ОСОБА_3 при винесенні постанови від 08 квітня 2019 року в частині накладення арешту на грошові кошти, та постанови від 23 квітня 2019 року в частині накладення арешту на статутний капітал.

Вперше зі скаргою на дії та рішення державного виконавця ОСОБА_1 . звернулась до суду 20 травня 2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення, зазначеного на конверті відправки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року зазначену скаргу було залишено без розгляду з тих підстав, що матеріали скарги та заяви про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою не містять доказів ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження саме 08 травня 2019 року ( наявної в матеріалах виконавчого провадження розписки представника про ознайомлення з виконавчим провадженням із проставленням дати тощо).

Звертаючись до суду повторно з даною скаргою, яка відповідно до поштового штемпелю на конверті, направлена 14 червня 2019 року, заявник посилалась на те, що про арешт її коштів вона дізналась від працівників банку на початку травня 2019 року, при цьому копії постанови від 08 квітня 2019 року про арешт коштів вона не отримувала, а зі змістом постанови ознайомилась лише 08 травня 2019 року, коли з матеріалами виконавчого провадження ознайомився її представник.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, що надані заявником до даної скарги, постанова про арешт коштів боржника була винесена старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 08 квітня 2019 року ОСОБА_3 у межах виконавчого провадження № 47337103, відкритого постановою від 23 квітня 2015 року на примусове виконання виконавчого листа № 755/24910/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрямбуд» заборгованості в розмірі 386 872 грн. 85 коп. (а.с. 11-13).

Відповідно до копії супровідного листа від 08 квітня 2019 року копія постанови про арешт коштів боржника була направлена для відома боржнику ОСОБА_1 та банківським установам - для виконання.

Постановою державного виконавця від 23 квітня 2019 року накладено арешт на 50 % статутного капіталу ТОВ «Імперіал Буд Плюс», засновником якого є ОСОБА_1

Супровідним листом від 23.04.2019 року копію постанови направлено боржнику, стягувачу та у Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської РДА.

До скарги заявником ОСОБА_1 також додано копію розписки її представника - ОСОБА_6 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 08 травня 2019 року.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи, що вказана норма закону не передбачає направлення копій оскаржуваних постанов рекомендованим поштовим відправленням, а матеріали справи не містять даних про дату вручення боржнику копій оскаржуваних постанов, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги розписку представника боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 08 травня 2019 року.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що строк на звернення до суду зі скаргою завершився 19 травня 2019 року, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якою встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до положень статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що днем ознайомлення заявника із оскаржуваними постановами було 08 травня 2019 року, завершення десятиденного строку, визначеного ст. 449 ЦПК України, припадає на 18 травня 2019 року, який є вихідним днем ( субота), а перший після нього робочий день, тобто останній день строку, є 20 травня 2019 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що направивши скаргу 20 травня 2019 року, ОСОБА_1 пропустила строк на подачу скарги.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась норма частини 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи те, що десятиденний строк на подання скарги на рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення ЦПК України визначає у календарних днях, а Закон України «Про виконавче провадження» - у робочих днях, то за наявності суперечностей у змісті вказаних норм заявник мав законне очікування на те, щоб його скарга на дії та рішення виконавця була прийнята судом до провадження протягом десяти робочих днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про пропущення заявником строку на звернення зі скаргою на дії і рішення державного виконавця та залишення скарги без розгляду з цих підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне встановлення судом першої інстанції обставини, які мають значення для справи.

За приписами ч. 6 ст. 374, ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375 - 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.