Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 310/6690/18

провадження № 61-7500ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу прокуратури Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Бердянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Бердянської місцевої прокуратури, треті особи: Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області, прокуратура Запорізької області, про відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченого заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, в якому просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та стягнути майнову шкоду у вигляді втраченого заробітку у сумі 286,38 грн, завданих незаконними рішеннями і бездіяльністю органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому він є потерпілим.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, Бердянської місцевої прокуратури, в якому просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн та стягнути понесені збитки у вигляді втраченого заробітку в сумі 697,92 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року цивільні справи за зазначеними позовами ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора Запорізької області залишено без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року змінено.

Викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції в новій редакції.

Стягнуто за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.

08 квітня 2019 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) прокуратура Запорізької області направила касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині оскаржувані рішення судів залишити без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 921,00 грн.

Ціна позову у даній справі загалом становить 130 984,30 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн Х 100 = 192 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що вона стосується питання, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес, оскільки Державний бюджет України складає матеріальну основу реалізації державою своїх функцій, а використання цих коштів повинно бути ефективне та обґрунтоване. Крім того зазначено, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки на даний час у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області перебуває на розгляді ще один позов щодо протиправної, на думку ОСОБА_1 , бездіяльності слідчого та прокурора в рамках того ж кримінального провадження. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки прокуратура Запорізької області подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокуратури Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Бердянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Бердянської місцевої прокуратури, треті особи: Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області, прокуратура Запорізької області, про відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченого заробітку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько