Дата документу 06.06.2019
ЄУ № 420/566/19
Провадження №2/420/452/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Новорозсошанська сільська рада Новопсковського району Луганської області, Служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідачів, в якій просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 перебуває з відповідачем, ОСОБА_2 , у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Починаючи з 01.01.2015 відповідач ОСОБА_2 та їх спільні з позивачем діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виїхали з території України на постійне місце проживання до Республіки Білорусь. У зв`язку з реєстрацією дружини та дітей у належному позивачу житловому будинку, він фактично позбавлений права щодо отримання субсидії на оплату комунальних послуг, чим порушується його право власності, тому позивач вимушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.05.2019.

24.05.2019 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебування головуючого судді Проньки В.В. у відрядженні. Підготовче судове засідання відкладено до 06.06.2019 до 14 год. 00 хв.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву, в якій просить підготовче судове засідання проводити без його участі та участі позивача.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява від 14.05.2019, посвідчена нотаріусом Гомельського нотаріального округу Республіки Беларусь ОСОБА_8 , в якій відповідач, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не заперечує проти позбавлення її та її неповнолітніх дітей права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , з позовними вимогами згодна в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без її участі.

Представник третьої особи Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника Новорозсошанської сільської ради.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

Також від третьої особи Служби у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначає, що позивачем не надано документів, підтверджуючих, що малолітні діти мають інше житло та інше постійне місце реєстрації, а тому зняття з реєстрації місця проживання малолітніх дітей без реєстрації за іншим місцем проживання суперечитиме Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», а саме ст. 12, у якій зазначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., зареєстровано в реєстрі № 2885 та Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації від 03.12.2010 за № 28229425, номер запису 319 в книзі 7а.

Вказаний житловий будинок хоча і був придбаний ОСОБА_1 в період шлюбу з ОСОБА_2 , однак на підставі заяви останньої від 28.09.2010, посвідченої приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., реєстр № 2884, ОСОБА_2 погодилася з тим, що даний будинок не буде спільною сумісною власністю подружжя, а буде особистою приватною власністю позивача як набутий за його особисті кошти.

З довідки, виданої 14.03.2019 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області за вих. № 368, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , голова домогосподарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син.

Згідно акту підтвердження проживання, складеного комісією у складі: голови комісії - сільського голови Ізюмського І.В., секретаря сільської ради Золотарьової О.В., депутата сільської ради Вакуленка Є.В., сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживають з 01.01.2015.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 06.11.2006 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 01.07.2010 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області.

Відповідно до свідоцтвом про надання додаткового захисту в Республіці Білорусь НОМЕР_6, виданим 11.10.2018 управлінням по громадянству та міграції УВС Гомельського облвиконкому, ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проживають в Республіці Білорусь.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Оскільки матеріалами справи було встановлено, що відповідачі є членами сім`ї позивача, втім не проживають з 01.01.2015, тобто понад один рік без поважних причин в домоволодінні, що належить на праві власності позивачу, договірні відносини між позивачем та відповідачами щодо винаймання спірного житла відсутні, а подальша реєстрація ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в належному позивачу будинку створює перешкоди у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном як власником, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про позбавлення малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2, ч. 4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Оскільки суд дійшов висновку, що мати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відповідач ОСОБА_2 втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , діти залишили зареєстроване місце проживання разом з матір`ю, мати надала згоду на позбавлення їх права користування даним приміщенням, суд приходить до висновку про можливість позбавлення малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування вказаним житловим приміщенням.

Суд при цьому зазначає, що діти за своїм віком не можуть залишатися за місцем проживання окремо від батьків, що в такому разі буде суперечити наведеним вище вимогам ст. 29 ЦК України. Право малолітньої особи на користування даним житловим приміщенням є також похідним від права її батьків, на яких відповідно до норм чинного сімейного законодавства покладається обов`язок щодо утримання, піклування та створення належних умов існування малолітньої дитини.

Представник третьої особи в письмовому запереченні зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

В даному випадку діти не є сиротами та не визнані дітьми, позбавленими батьківського піклування, тому застосування Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» є недоречним, так як згідно преамбули даного закону цей Закон визначає загальні засади соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, які спрямовані на реалізацію бездомними особами і безпритульними дітьми прав і свобод, передбачених Конституцією та законодавством України, створює умови для діяльності громадських та благодійних організацій, що працюють у сфері соціального захисту населення.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, який просив позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти цього, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн.

Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, 142, 200, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Новорозсошанська сільська рада Новопсковського району Луганської області, Служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 10 травня 2012 року Новопсковським РВ УМВС України у Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету 50 відсотків суми судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 29.03.2019 в АТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 50 відсотків сплаченої суми судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 10 травня 2012 року Новопсковським РВ УМВС України у Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 15 вересня 2005 року Новопсковським РВ УМВС України у Луганській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новорозсошанська сільська рада Новопсковського району Луганської області, , місцезнаходження: вул. Ювілейна, 20, с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, , місцезнаходження: вул. Українська, 27, смт. Новопсков, Новопсковський район, Луганська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: В.В. Пронька