ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1426/19 Справа № 179/127/18 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство "Дудківка"

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство "Дудківка" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 11 вересня 2012 року, йому належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,450 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Вищевказану земельну ділянку його дружина, згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 29 серпня 2002 року та зареєстрованого 10.12.2009 року Магдалинівським відділом Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 00, передала в оренду строком на 10 (десять) років ТОВ СП «Дудківка».

Орендовану відповідачем земельну ділянку він успадкував після смерті дружини.

Відповідно до умов п. 2.2. Договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнту індексації за кожен календарний рік терміну дії Договору та у формі:

- Натуральна - пшениця - 500 кг, фуражне зерно - 1500 кг, сонях - 200 кг, цукор - 75 кг, один візок соломи;

- Відробіткова - обробіток присадибної ділянки (оранка та культивація) - до 0,5 га, посів - до 0,3 га, механізоване збирання зернових - до 0,3 га, надання транспортних послуг - до 30 км.

Послуги, які надаються Орендарем і не входять (не враховуються) до розміру орендної плати - ритуальні послуги у випадку смерті орендодавця.

Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, повинен коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства і не може бути меншим від розміру встановленого чинним законодавством.

Посилається на те, що мінімальний розмір орендної плати за землі сільськогосподарського призначення більше не обмежений розміром земельного податку.

З 01 квітня 2015 року орендна плата для цих категорій земель не може бути менша 3 % грошової оцінки землі (як і для інших категорій земель).

Проте орендар не враховує щорічне підвищення коефіцієнту індексації за кожен рік користування землею, товарну продукцію видає згідно умов початкового договору та орендну плату в грошовій формі не сплачує. Із цим питанням він неодноразово звертався до відповідача, але відповіді не отримував.

З огляду на зазначене, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути несплачену орендну плату в розмірі 53 395 грн.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Договір оренди земельної ділянки № 130 від 29.08.2002 р., укладений між ОСОБА_2 і товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосппідприємство «Дудківка», зареєстрований - 10.12.2009 року Магдалинівським відділом Дніпропетровського державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 00 - розірвано.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосппідприємство «Дудківка», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 17 405 грн 44 коп. та судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач свої зобов`язання за договором виконував належним чином, що підтверджується доказами виплати орендної плати в натуральній та відробітковій формі, що перевищує мінімальний розмір орендної плати, рекомендований чинним законодавством та відповідає нормативній грошовій оцінці земельної ділянки на дату її виплати, а орендодавець приймав таку оплату та не заявляв, що бажає отримувати орендну плату грошима.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що земельна ділянка, розміром 6,450 га, розміщена на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2012 року, кадастровий № НОМЕР_3 , належить позивачеві на праві приватної власності (а. с. 11).

29 серпня 2002 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 6,450 га (кадастровий № НОМЕР_3 ), який зареєстровано 10.12.2009 року відділом Держкомзему у Магдалинівському районі за № 00. Строк дії договору становить 10 років починаючи з дати його державної реєстрації (а. с. 7-10).

Відповідно до умов п. 2.2. Договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнту індексації за кожен календарний рік терміну дії Договору та у формі:

- натуральна - пшениця - 500 кг, фуражне зерно - 1 500 кг, сонях - 200 кг, цукор - 75 кг, один візок соломи;

- відробіткова - обробіток присадибної ділянки (оранка та культивація) - до 0,5 га, посів - до 0,3 га, механізоване збирання зернових - до 0,3 га, надання транспортних послуг - до 30 км.

Послуги, які надаються Орендарем і не входять (не враховуються) до розміру орендної плати - ритуальні послуги у випадку смерті орендодавця.

Дані, вказані вище (розмір, платежів за окремими формами орендної плати), встановлюються згідно біржових цін на продукцію, є динамічними та можуть змінюватися щороку у подальшому згідно п. 2.2. Договору за умови їх обов`язкового погодження сторонами.

Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, повинен коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства і не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Орендар за погодженням з Орендодавцем може виконати своє зобов`язання з виплати орендної плати як у грошовій так і у натуральній або у відробітковій без внесення змін до даного договору.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

В Указі Президента України від 2 лютого 2002 р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» (в редакції станом на дату реєстрації договору оренди - 10.12.2009 року) встановлено плату за оренду земельних ділянок в розмірі не менше 3 % від вартості земельної ділянки.

З огляду на викладене, Указ Президента № 92/2002 має рекомендаційний характер та він є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Оскільки на день державної реєстрації договору оренди землі законодавством рекомендовано плату за оренду земельної ділянки в розмірі не менше 3 % від вартості земельної ділянки, орендар має право на збільшення розміру орендної плати до вказаного розміру. Позивач звертався до відповідача із письмовою пропозицією перегляду орендної плати (а. с. 15), проте відповіді не отримав.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Судом встановлено, що ТОВ «Сільгосппідприємство «Дудківка» сплачувало орендну плату тільки в натуральній та відробітковій формі, здійснюючи поставку пшениці, фуражного зерна, соняшника, цукру та соломи. Тобто відповідач неналежним чином виконує умови договору - систематично не сплачує орендну плату в грошовій формі, що є достатнью підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Приймаючи до уваги, що законодавством рекомендовано плату за оренду земельної ділянки в розмірі не менше 3 % від вартості земельної ділянки, розмір невиплаченої орендної плати в грошовій формі складає: за 2012 рік - 3 607,23 грн (120 241,00 грн : 100% х 3%); за 2013 рік - 6 334,32 грн (211 144,00 грн : 100% х 3%); за 2014 рік - 6 334,32 грн (211 144,00 грн : 100% х 3%); за 2015 рік - 7 911,56 грн (26318,80 грн : 100% х 3%); за 2016 рік - 9 493,88 грн (316 462,58 грн : 100% х 3%) (а. с. 35).

Враховуючи, що з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся в січні 2018 року, а відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, судом першої інстанції, обгрунтовано стягнуто невиплачену орендну плату тільки за період з 2015 року по 2016 рік в розмірі 17 405,44 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач свої зобов`язання за договором виконував належним чином, сплачуючи орендну плату в натуральній та відробітковій формі, що перевищує мінімальний розмір орендної плати, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в п.2.2 Договору сторони погодили три основні складові орендної плати, а саме: орендна плата в грошовій формі, натуральній та відробітковій.

Тому, несплата орендної плати в грошовій формі у розмірі, що має коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі, є порушенням умов договору, що є обов`язковими до виконання згідно ст.629 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що позивач не відмовлявся від отримання орендної плати у натуральній та відробітковій формі та не заявляв про те, що бажає отримувати орендну плату грошима, підлягають відхиленню, оскільки відповідач взяв на себе такі зобов`язання за договором.

Тобто позивач при укладанні з відповідачем договору оренди земельної ділянки розраховув на отримання орендної плати в тому числі у грошовій формі, тому її систематична несплата є істотною обставиною для розірвання договору.

Аналогічні висновки викладені в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справах № 183/262/17 та № 183/3652/16.

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппідприємство "Дудківка" - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова