ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Наталії Сергіївни, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів, за позовом третьої особи ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», треті особи: Державний реєстратор Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Наталія Сергіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим, за позовом третьої особи ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», треті особи: Державний реєстратор Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Наталія Сергіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсною вимоги щодо погашення залишку заборгованості у зобов`язанні за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до Держреєстратора Виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дідик Н.С., ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» (треті особи- ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування реєстраційних записів.

03 квітня 2019 року були прийняті до спільного розгляду розгляду позовні заяви третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3

26 березня 2019 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , який діє на підставі довіреності від 14.08.2018р., про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив заборонити ПАТ «Дельта Банк» відчуження у будь-якому вигляді права вимоги за кредитним договором № 0 1) від 05.02.2008р. до моменту набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В обґрунтування заяви представник посилався на те, що позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що банк здійснює продаж на користь третіх осіб права вимоги за кредитним договором № 0 від 05.02.2008р., з огляду на заявлені позивачкою вимоги, її представник вважає, що відступлення права вимоги є передчасним та таким, що суттєво утруднить захист прав та інтересів позивачки від неправомірних вимог нових кредиторів, адже позивачка вважає вимоги за кредитним договором припиненими.

28 березня 2019 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності від 14.08.2018р. (а.с.№174) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона також просила заборонити ПАТ «Дельта Банк» відчуження у будь-якому вигляді права вимоги за кредитним договором № 0 1) від 05.02.2008р. до моменту набрання рішенням законної сили по даній справі. В обґрунтування заяви представник посилалася на те, що позивачці ОСОБА_3 стало відомо, що банк здійснює продаж на користь третіх осіб права вимоги за кредитним договором № від 05.02.2008р. З огляду на заявлені позивачкою вимоги, її представник вважає, що відповідач може здійснити відчуження права вимоги за недійсним залишком кредиту на користь третіх осіб, що у свою чергу істотно ускладнить виконання рішення суду і суттєво утруднить захист прав та інтересів позивачки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року у задоволенні заяв про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню позовних вимог, що не допускається при вирішенні питання про забезпечення позову.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що вид забезпечення позову, який вона просила застосувати, направлений виключно на збереження існуючого стану суб`єктів правовідносин за кредитним договором у спорі до моменту розгляду справи по суті та набрання відповідного рішення законної сили.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відмовляючи у задоволенні заяв про забезпечення позовів, районний суд обґрунтовано виходив з того, що заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню позовних вимог, що не допускається при вирішенні питання про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в своїй позовній заяві просить визнати зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 від 05.02.2008р., укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відступленим правом вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. припиненими, внаслідок позасудового врегулювання звернення стягнення в порядку передбаченому ст.ст.36-37 Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_3 в своїй позовній заяві просить визнати недійсними вимоги ПАТ «ДельтаБанк» щодо погашення залишку заборгованості у зобов`язанні за кредитним договором № 0 від 05.02.2008р. за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування позасудового врегулювання в порядку ст.ст. 36-37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В заявах про вжиття заходів забезпечення позову зазначено, що ПАТ «ДельтаБанк» намагається здійснити відчуження права вимоги за кредитними договорами, які вони вважають припиненим в силу вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку», а тому просять накласти заборону на вчинення дій щодо відчуження права вимоги.

Оскільки фактичне вирішення питання про забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяв про забезпечення позову.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді обґрунтована і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу судді залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко