печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Гераймович А.С.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - заявник, ГУ ДФС в Івано-Франківській області), за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - заінтересована особа-1, АТ «Райффайзен Банк Аваль»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-2, ФОП ОСОБА_1 ), звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд: винести рішення щодо розкриття інформації про обсяг та обіг коштів ФОП ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів на розрахункових рахунках, відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380806) за період часу з 01.01.2015 року по дату закриття рахунку; винести рішення щодо розкриття інформації про обсяг та обіг коштів ФОП ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів на розрахункових рахунках, відкритих в ЛОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Львові (МФО 325570) за період часу з 01.01.2015 року по дату закриття рахунку; винести рішення щодо розкриття інформації про обсяг та обіг коштів ФОП ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів на розрахункових рахунках, відкритих в Ів.-Фр. ОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Івано-Франківськ (МФО 336462) за період часу з 01.01.2015 року по дату закриття рахунку.

В обґрунтування заяви ГУ ДФС в Івано-Франківській області зазначає, що ним, як контролюючим органом, 29.12.2017 року отримано відомості від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису за № 10092200 щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.12.2018 року № 1979 на підставі вимог п. 20.1 ст. 20, ст. 75, п. п. 78.1.1, 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 20.12.2018 року тривалістю 5 робочих днів з метою перевірки, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 02.07.2012 року до 31.12.2017 року. Для вручення наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.12.2018 року № 1979 та пред`явлення направлення на перевірку № 2531 від 13.12.2018 року було здійснено виїзд за адресою реєстрації платника податків, а саме: АДРЕСА_1 та встановлено факт неможливості проведення позапланової виїзної перевірки у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 за адресою державної реєстрації, про що складено акт від 21.12.2018 року № 417/09-19-13-06/. Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДФС в Івано-Франківській області до оперативного управління було направлено службову записку від 21.12.2018 року № 44409-19-13-06. Працівниками ГУ ДФС в Івано-Франківській області здійснено виїзд за адресою державної реєстрації платника податків, а саме: АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 виїхав за межі України (зі слів матері). Для реалізації повноважень податкового органу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити відносно ФОП ОСОБА_1 інформацію, яка містить банківську таємницю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 27.11.2019 року.

В судове засідання 27.11.2019 року учасники судового процесу не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 20 - 21).

29.12.2017 року підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено та знято з обліку платника податків (а. с. 11-13, 20-21).

Наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.12.2018 року № 1979 на підставі вимог п. 20.1 ст. 20, ст. 75, пп. пп. 78.1.1, 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 20.12.2018 року тривалістю 5 робочих днів з метою перевірки, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 02.07.2012 року до 31.12.2017 року (а. с. 7).

Для вручення наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.12.2018 року № 1979 та пред`явлення направлення на перевірку № 2531 від 13.12.2018 року було здійснено виїзд за адресою реєстрації платника податків, а саме: АДРЕСА_1 та встановлено факт неможливості проведення позапланової виїзної перевірки у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 за адресою державної реєстрації, про що складено акт від 21.12.2018 року № 417/09-19-13-06/ (а. с. 14 - 15).

Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДФС в Івано-Франківській області до оперативного управління було направлено службову записку від 21.12.2018 року № 44409-19-13-06 (а. с. 18 - 19).

Працівниками ГУ ДФС в Івано-Франківській області здійснено виїзд за адресою державної реєстрації платника податків, а саме: АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зі слів матері виїхав за межі України (а. с. 16 - 17).

За таких обставин, ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, про обсяг та обіг коштів ФОП ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів на розрахункових рахунках, відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві за період часу з 01.01.2015 року по дату закриття рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 року за № 935/12809, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Як визначено у п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 761/43384/16-ц та від 18.11.2019 року у справі № 752/19172/18.

За положеннями пп. пп. 19-1.1.1, 19-1.1.2 п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Як визначено у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пп. 78.1.7, п. 78.1. ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до п. 78.4. ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як визначено у п. п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Разом з тим, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено ще 29.12.2017 року, про що зроблено відповідний запис.

Відповідно до cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів того, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області направляло копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку у передбачений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин суд вважає, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області не вжито передбачених чинним законодавством способів реагування щодо ФОП ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії відповідно до способів реагування.

Крім того, заявник не обґрунтував своєї заяви у частині окресленого періоду часу, за який він просить зобов`язати розкрити банківську таємницю, а саме з 01.01.2015 року по дату закриття рахунку, в той час, коли документальна позапланова виїзна перевірка призначена наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.12.2018 року № 1979 з метою перевірки, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи призначена за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період часу з 02.07.2012 року до 31.12.2017 року.

Також суд звертає увагу, що у прохальній частині заяви відсутній перелік рахунків, не зазначено їх реквізити щодо яких ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, відносно обсягу та обігу коштів ФОП ОСОБА_1 .

Як визначено у ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ГУ ДФС в Івано-Франківській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-81, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, 430, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, - відмовити.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 27.11.2019 року.

Суддя: І.В. Григоренко