Справа № 534/997/18
Провадження № 2/534/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

з участю секретаря Гончар С.Т.

представника позивача Жук Л . І. ОСОБА_2 .

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Горішні Плавні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказана вище квартира належить на праві приватної власності (у рівних частках): (ОСОБА_3) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У належній на праві власності квартирі, без належних правових підстав на даний час проживає відповідач ОСОБА_3 На даний час відповідач не є членом сім`ї позивачів, договору найму (оренди квартири) з ним не складався. На неодноразові прохання звільнити житлове приміщення та знятися з реєстрації місця проживання відповідач не реагує. Позивачі не мають можливості фактично користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном, оскільки, відповідач, без їх згоди зареєстрований та проживає у спірній квартирі. Просять усунути, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою, АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання. Стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого, позов не визнає, посилаючись на те, що 06.05.1994 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений шлюб. 18.03.2009 року відповідач змінив своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », про що в книзі реєстрації зміни імені зроблено відповідний запис № 12, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені Серії НОМЕР_1 , виданий 18.03.2009р. Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.04.2010 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був розірваний.

Починаючи з 24 січня 1997 року і до теперішнього часу відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач вважає, що викладені в позовній заяві підстави позову не відповідають дійсності, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_5 , він продовжує проживати в квартирі на законних підставах. Відповідач зазначає, що оформлення права власності на спірну квартиру шляхом приватизації відбувалось без його відома, а його колишня дружина шляхом зловживання його довірою, позбавила його права на приватизацію спірної квартири. У зв`язку із цими обставинами, 19.05.2018 року відповідач звернувся до Комсомольського відділу поліції у Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 20.05.2018 в ЄДРСР зареєстроване кримінальне провадження № 0000513 (а.с.66). За весь час користування квартирою, не чинив позивачам жодних перешкод у користуванні нею. Спорів щодо порядку користування квартирою між сторонами не виникало. За весь час проживання в квартирі між ним та позивачами склався певний порядок користування квартирою, а саме: відповідач користується кімнатою НОМЕР_8 площею 16.6 м?, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 користуються кімнатами НОМЕР_9 площею 9.5м? та № 8 площею 13.6м?, інші приміщення залишаються в загальному користуванні. Іншого нерухомого майна у відповідача, придатного для проживання чи користування, у власності не має. Просив суд, в задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю-відмовити повністю.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачі вважають за необхідне подати спростування фактів наведених відповідачем у відзиві, посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1997 житлове приміщення, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності (у рівних частках): ОСОБА_11 та ОСОБА_6 . Станом на сьогоднішній день, вище вказане свідоцтво про право власності є чинним, законним і ніким не визнано недійсним. Також, зазначають, що сам відповідач вже намагався оспорити в судовому порядку правочин приватизації квартири частково недійсним, скасувати свідоцтво про право власності на житло (справа № 2-843/ 2011 ), однак відмовився від позову (а.с.107). Інформація щодо відсутності у відповідача іншого житла, теж не відповідає дійсності, оскільки у відповідача є у власності житловий будинок загальною площею - 35,3 м? у Луганській області. Крім того, відповідач є власником складського приміщення (а.с.105-106). Також, до матеріалів справи приєднані посвідчені копії письмових доказів, а саме: квитанції по сплаті за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2016 по листопад 2018 за адресою АДРЕСА_2 , за якими платником є ОСОБА_6 . Данні квитанції підтверджують, відсутність домовленості між позивачами та відповідачем щодо утримання квартири та те, що весь тягар утримання квартири лежить фактично на ОСОБА_12 (а.с.122-123). Просили суд, задовольнити позов в повному обсязі, оскільки відповідач порушує право власності позивачів, володіння та користування їх майном.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась , направила заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали повністю, посилаючись на обставини зазначені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і до задоволення не підлягає за таких обставин.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1997 житлове приміщення, а саме квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ частки ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (а.с.11). Відомості про право власності на вищевказану квартиру також підтверджено інформацією, що міститься в технічному паспорті реєстровий номер 3/196 від 29.03.1997 (а.с.9-10).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до довідки КЖРЕП № 3 Вих. № 1062 від 31.05.2018 ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5 ,1969р.н. (дочка), ОСОБА_3 ,1963р.н. (колишній зять) (а.с.15).

Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06.05.1994 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №157 від 06 травня 1994 року (а.с.12), який 25 травня 2010 року було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 , актовий запис № 84 (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_4 ОСОБА_13 змінила ім`я на ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації зміни імені від 18 березня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 13. (а.с. 14). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_1 ОСОБА_14 змінив ім`я на ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації зміни імені від 18 березня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 12 (а.с.64).

Також, в матеріалах справи міститься довідка та виробнича характеристика надана ФОП ОСОБА_15 від 18.10.2018, відповідно до якої ОСОБА_3 працює на посаді головного інженера з 07.07.2016 та характеризується позитивно, не порушував трудової та виробничої дисципліни.

До матеріалів справи, долучено відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2018 відповідно до якого, ОСОБА_3 є власником житловий будинок розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, відповідач є власником складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст.47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло.

За правилами ст .6 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку.

Право користування житловим приміщенням, в силу ст. 405 ЦК України, зберігається не тільки за членами сімї (в тому числі колишніми) власника жилого приміщення, а й за членом його сімї, у разі зміни самого власника. При цьому припинення цього права можливе лише у випадках передбачених ст. 406 ЦК України.

За правилами ст.156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Якщо немає угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користуванням житловим приміщенням плата, за користування житловим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатись належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення та зняття з реєстрації інших осіб, які там правомірно проживають. Більш того, не є підставою для виселення членів сім`ї власника квартири, в тому числі й колишніх, і факт переходу власності на квартиру до іншої особи, оскільки їхнє право врегульоване житловим законодавством.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги позивачів, щодо зобов`язання примусового зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, не підлягають до задоволення, оскільки не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, суд вважає, що позов не знайшов свого підтвердження, належними та допустимими доказами, відповідно до приписів ст.ст.77-78 ЦПК України, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем зараховуються до бюджету держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,264,265 ЦПК України,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне ім`я позивача: ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_6 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлений 15.05.2019.

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.О.Куц