Справа № 148/30/15-ц
Провадження №2/148/269/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк» (надалі ПАТ «ПроКредит Банк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15.03.2011 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем було укладено договір № ПК CRD_PI-149810-1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи, згідно з яким банк відкрив відповідачу мультивалютний картковий рахунок №9810.

28.09.2011 була укладена Угода №1 до вищевказаного договору, відповідно до умов п.1.2. якої, відповідачу встановлений овердрафт в сумі 12000,00 грн., який згідно п.1.3. Угоди надається клієнту на термін з 28.09.2011 до 27.09.2012.

Згідно п.1.3 Угоди, за користування овердрафту нараховуються відсотки 30% річних з розрахунку 360 днів у році.

Відповідач порушила свої зобовязання за договором та станом на 27.09.2012 заборгованість за овердрафтом погашена нею не була.

Вимогу про погашення несанкціонованої заборгованості та відсотків за її використання, яка була направлена ОСОБА_1 31.01.2014, остання так і не виконала.

Таким чином, заборгованість за овердрафтом, яка складає 18106,57 грн., з яких: 12000,00 грн. борг по капіталу; 926,57 грн. борг по відсотками по графіку; 5180 грн. борг по відсотках за фактичне користування простроченим капіталом, залишається непогашено. В зв'язку з чим, представник позивача просить стягнути її з відповідача, а також присть стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2018 до участі у справі залучено ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» як правонаступника ПАТ «ПроКредит Банк».

В судове засідання представник позивача не з'явився. В матеріалах справи наявні заяви від нього, згідно яких він неодноразово просив суд проводити судові засідання без участі представника банку та повідомляв, що усі права вимоги по кредитних зобов'язаннях ОСОБА_1 перед АТ "ПроКредит Банк" відступлені на користь нового кредитора - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Правонаступник позивача - представник ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява, згідно якої вона просить розглянути справу без її участі та участі її представника, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказала, що позовні вимоги є безпідставними, грунтуються на припущеннях, а наявність обставин, на котрі посилається позивач, не містять належних та допустимих доказів, а саме, доказів отримання нею овердрафту в сумі 12000 грн. на її заробітну картку №9810.980 банком не надано, розрахунок заборгованості грунтується на припущенням.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2011 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № ПК CRD_PI-149810-1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи, згідно з яким відповідачу було відкрито мультивалютний картковий рахунок №9810, про що свідчить копія даного договору (а.с.5-7).

Як вбачається з копії заяви про встановлення овердрафту на картковий рахунок від 28.09.2011 (а.с.9), відповідач просила позивача встановити їй на її картковий рахунок №9810 овердрафт в сумі 12000 грн. строком до 27.09.2012.

На підставі даної заяви 28.09.2011 між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена Угода №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи № ПК CRD_PI-149810-1 від 15.03.2011 (надалі Угода)(а.с.8), відповідно до умов якої, а саме, п.1.1. - 1.3., 1.5., відповідачу був встановлений овердрафт в сумі 12000,00 грн. на картковий рахунок №9810.980 на термін з 28.09.2011 до моменту звільнення з "ПП "Кондитерська "Лісова Пісня", але не довше ніж до 27.09.2012.

Відповідно до копії тарифів по випуску та обслуговування банківських платіжних карток VISA АТ «ПроКредит Банк» (а.с.10), плата за використану суму овердрафту (річних з розрахунку 360 днів у році) становить 30%.

Відповідно до п. 3.1 Угоди, відповідач зобовязана щомісячно сплачувати нараховані відсотки за користування овердрафтом та в термін зазначений у п.1.3 угоди здійснювати погашення використаної суми овердрафту, нарахованих відсотків за користування овердрафтом.

Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку.

Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України, права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ «ПроКредит Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись овердрафтом, тобто сумою коштів, яку відповідач може використовувати понад залишок коштів на рахунку, на умовах передбачених договором.

В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала.

29.01.2014 банк звернувся до ОСОБА_1 з письмовою вимогою про погашення несанкціонованої заборгованості та відсотків за її використання (а.с.12).

Станом на 28.02.2014 заборгованість за овердрафтом погашена не була. У зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно з наданим предстаником позивача розрахунком (а.с.11) становить 18106,57 грн., з яких: 12000,00 грн. борг по капіталу; 926,57 грн. борг по відсотками по графіку; 5180 грн. борг по відсотках за фактичне користування простроченим капіталом.

З огляду на зазначене, суд вважає встановленим, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за договором, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Заявою відповідача (а.с.9) підтверджується той факт, що вона сама звернулась до банку для встановлення їй овердрафту у розмірі 12000 грн., а тому твердження останньої, що вона його не отримувала є безпідставним. Окрім цього, як вбачається з виписки по рахунку приватного клієнта №/2019 (а.с.128-201), 28.09.2011 на рахунок ОСОБА_1 №9810.980 було встановлено ліміт по овердрафту в сумі 12000 грн., відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів для погашення кредиту, відсотків по овердрафту.

Також відповідач вказувала, що розрахунок позивача грунтується на припущеннях.

Перевіряючи правильність розрахунку заборгованості відповідача, судом врахована постанова Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у п. 90, 91 якої зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, з урахуванням висновку про правильне застосування норм права, викладеному у вищевказаних пунктах постанови Верховного Суду, суд визнає, що право позивача на нарахування процентів за фактичне користування простроченим капіталом в розмірі 5180 грн. обмежується обумовленим у договорі строком користування овердрафтом ( до 27.09.2012), а тому нарахування позивачем процентів після закінчення вказаного строку дії договору суперечить вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України і є протиправним. Відтак, підлягає стягненню лише борг по процентах по графіку в сумі 926,57 грн.

Враховуючи наведене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за договором № ПК CRD_PI-149810-1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи від 15.03.2011 в розмірі 12926,57 грн. (12000 грн .+ 926,57 грн.= 12926,57 грн.) є обґрунтовананою, оскільки відповідає нормам чинного цивільного законодавства України та волі сторін, виявленій під час укладення договору, а саме, розмір овердрафту та процентів по графіку підтверджений розрахунком представника позивача, правильність якого не спростована відповідачем та її представником в установленому законом порядку, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задовольненню.

Відповідач та її представник доводи позивача хоч і заперечували, однак належних та допустимих доказів протилежного суду не надали, також дані докази відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1) пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 173,91 грн. (12926,57 грн. х 243,60 грн. : 18106,57 грн. = 173,91 грн.).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись постановою Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, ст. ст. 6, 15, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Публічного Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк», , місцезнаходження якого: пр. Перемоги, 107 «а», м. Київ, 03115, МФО № 320984, заборгованість за договором № ПК CRD_PI-149810-1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи від 15.03.2011 в сумі 12926,57 грн. (дванадцять тисяч дев'ятсот двадцять шість гривень 57 копійок) грн., з яких: 12000 борг по капіталу; 926,57 грн. борг за відсотками по графіку, а також судовий збір у розмірі 173,91 грн.(сто сімдесят три гривні 91 копійка).

В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентах за фактичне користування простроченим капіталом в розмірі 5180 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: