Єдиний унікальний номер 227/2756/18 Номер провадження 22-ц/804/135/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у цивільній справі № 227/2756/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку (суддя першої інстанції Мацишин Любов Степанівна), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що він з 1972 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку».

На підставі наказу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 303 від 15.04.2016 року, у зв`язку з реорганізацією Державного підприємства «Донецька залізниця» з 11.07.2016 року позивач продовжив дію безстрокового трудового договору без зміни назви посади - начальника дільниці виробничого підрозділу «Іловайської дистанції сигналізації та зв`язку», посадового окладу, істотних умов праці у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно наказу № 6180/ДН-ос від 10.07.2017 року він 17 липня 2017 року був звільнений у зв`язку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

В день звільнення остаточний розрахунок з позивачем проведений не був.

Позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 25992,90 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за кожен день до часу фактичного розрахунку чи постановлення рішення судом, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку, задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку - 6691,23 грн., матеріальну допомогу - 128,66 грн., вихідну допомогу - 9399,60 грн., суму за оплату простоїв за період березень - липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн. без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 704,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 року по справі № 227/2756/18 в частині стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку - 6691,23 грн., матеріальну допомогу - 128,66 грн., вихідну допомогу - 9399,60 грн., суму за оплату простоїв за період березень-липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн., та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі в частині задоволення позовних вимог неправильно застосував норми матеріального права, а саме: не взяв до уваги положення Науково-Правового висновку Торгово- промислової палати України, яким визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілостності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором; неправильно розтлумачив положення ст.ст. 104, 107 ЦК України (щодо припинення юридичної особи), Постанови КМУ № 200 та Постанови КМУ № 604 (щодо ненастання правонаступництва на даний момент).

Відповідач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку - 6691,23 грн., матеріальну допомогу - 128,66 грн., вихідну допомогу - 9399, 60 грн., суму за оплату простоїв за період березень-липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн. та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В оскаржуваному рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року зазначено, що воно може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв`язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа 227/2756/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку з апеляційною скаргою на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 09.11.2018 року визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Кішкіна І.В., Соломаха Л.І. (а.с. 138).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26 листопада 2018 року (а.с. 139 - 140).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року справу при- значено до розгляду на 19 грудня 2018 року о 10 год. 00 хв.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 18.12.2018 року у зв`язку з перебуванням судді Кішкіної І.В. у відпустці, визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Космачевська Т.В., Соломаха Л.І. (а.с. 178).

Сторони в судове засіданні апеляційного суду 19.12.2018 року не з`явилися і справа була призначена слуханням на 09.01.2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 08.01.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Космачевської Т.В. у відпустці, визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Мальований Ю.М.,Соломаха Л.І. (а.с. 188).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року зупинено апеляційне провадження по вказаній вище справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 травня 2019 року поновлено апеляційне провадження по вказаній справі і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 червня 2019 року на 11 год. 30 хв.

21 листопада 2018 року від позивача електронною поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого він просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, судове рішення скасувати частково і ухвалите нове рішення в частині стягнення з відповідача суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за кожен день до часу фактичного розрахунку чи постановлення рішення судом, в іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 149-159). Вказаний відзив має ознаки апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 січня 2019 року апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 залишена без руху.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 травня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 вважається неподаною та повернуто йому (а.с. 207-208).

В судове засідання апеляційного суду 19 червня 2019 року представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 225).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 223).

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 22596, 55 грн.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що на даний момент ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до ПАТ «Українська залізниця» відповідно до постанови КМУ № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, є безпідставними, виходячи з наступного.

Правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100% акцій якого належать державі, визначено Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» № 1442-VI від 23.02.2012 року.

Згідно п. 6 статті 2 Розділу II вказаного вище Закону, товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Із трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» «Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 10).

Відповідно до наказу від 11.07.2016 року № 2/ос Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 11.07.2016 року продовжено дію безстрокових трудових договорів без зміни назви посад, посадового окладу (тарифної ставки), істотних умов праці у структурному підрозділі ««Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 17).

Згідно з наказом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 11 травня 2017 року № 570/в-т ОСОБА_1 - начальнику дільниці виробничої дільниці зв`язку № 1 надано відпустку без збереження заробітної плати на 44 календарних дні з 01.06.2017 року по 14.07. 2017 року на час проведення АТО (а.с. 16).

Як вбачається із наказу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 6180/ДН-ос від 10.07.2017 року, ОСОБА_1 - начальника дільниці виробничої дільниці зв`язку № 1 виробничого підрозділу «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» звільнено за п. 1 статті 40 КЗпПУ у зв`язку зі скороченням штату з компенсацією за 21 день відпустки та виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с. 21).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що форс-мажорні обставини, які викладені у Висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року унеможливлюють виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, а саме згідно зі ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпПУ, є безпідставними, оскільки Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

Що стосується виплати заробітної плати, то відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку - 6691,23 грн., матеріальну допомогу - 128,66 грн., вихідну допомогу - 9399, 60 грн., суму за оплату простоїв за період березень-липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн. і задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 20 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна