20.06.2019 Справа № 337/1759/19
Провадження № 2/337/1475/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а :

03.05.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року відкрито провадження по справі, визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче судове засідання.

18.06.2019 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивачка просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти перешкоди у спілкуванні з дитиною та вільно переміщатись з дитиною по території України, встановити судом час для її спілкування з дитиною.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В ст. 151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, між подружжям досягнуто згоди на судовий розгляд справи щодо позовних вимог про місце проживання дитини.

На теперішній час, як зазначено у заяві про забезпечення позову, відповідач ОСОБА_2 не надає можливості ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною.

При цьому, враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Суд також звертає увагу на вимоги частини 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На теперішній час на розгляді у Хортицькому районному суді перебуває дві цивільні справи: за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, фактично ОСОБА_1 просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти перешкоди у спілкуванні з дитиною та вільно переміщатись з дитиною по території України, встановити судом час для її спілкування з дитиною, тобто прийняти судове рішення щодо вказаних вимог.

Вказані вимоги можуть бути розглянуті Органом опіки та піклування за місцем проживання дитини, а у разі невиконання рішення Органу опіки та піклування, судом, і не є способом забезпечення позову.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову, а саме заборони відповідачу вчиняти перешкоди у спілкуванні з дитиною та вільно переміщатись з дитиною по території України, встановити судом час для її спілкування з дитиною, а звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивачка фактично просить ухвалити по справі рішення.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя: Г.Є.Гнатик