ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5076/19 Справа № 214/5228/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 24 вересня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 02.07.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим станом на 30.06.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 26877,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4653,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 19314,35 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1391,11 грн., штрафів, передбачениї умовами договору - 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1267,97 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач отримав картку банку із встановленим на ній кредитним лімітом, користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, останнє погашення заборгованості було здійснено 26.11.2013 року, тому позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

На підставі викладеного, позивач стверджує, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від виконання договірних зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника ОСОБА_1 та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчено особистим його підписом 02 липня 2007 року (а.с.9).

Як видно з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви та Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с.9-15).

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. плюс 5% від суми позову.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 30.06.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 26877,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4653,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 19314,35 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1391,11 грн., штрафів, передбачених умовами договору - 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1267,97 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджуться з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підписавши 02.07.2007 анкету-заяву, ОСОБА_1 дав свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами і Правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений.

Особливістю договору приєднання є саме те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору.

Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що такий порядок укладення кредитних договорів узгоджується з визначеними чинним законодавством правилами укладення письмових правочинів.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у Постановах від 06.02.2018 року № 755/2720/16-ц, від 07.03.2019 року № 755/18246/15-ц від 21.03.2018 року № 441/569/17.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач по справі виконував зобов`язання за укладеним кредитним договором протягом строку з липня 2007 року по 26 листопада 2013 року, оскільки вносив грошові кошти на погашення кредитної заборгованості. (а.с.6-8)

Суд першої інстанції встановив, що позичальник з26.11.2013 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість.

Факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 02.07.2007 року, укладеним між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») з 26.11.2013 року, порушення тим самим прав позивача, яким позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») обґрунтовував свої вимоги знайшов своє підтвердження, оскільки станом на 30.06.2016 року за кредитним договором відповідачем не погашено заборгованість за кредитом в розмірі 26877,30 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4653,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 19314,35 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1391,11 грн., штрафів, передбачених умовами договору - 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1267,97 грн. - штраф (процентна складова).

Натомість, позивач звернувся з позовом до суду 19.09.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пп. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. (поле MONTH)

Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року справа № 736/509/16-ц).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу по справі було видано картку 163917, натомість матеріали справи не містять строку дії вказаної картки, як і не містять доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Зважаючи на те, що останній платіж для поповнення карткового рахунку відповідачем проведено 26.11.2013 року, а позивачем не надано суду доказів щодо строку дії кредитної карти, продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії, колегія суддів вважає, що строк звернення позивача до суду з вимогою щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором пропущений, оскільки відсутня можливість встановити, що платіж, який був здійснений відповідачем 26.11.2013 року був здійснений в межах діючого кредитного договору.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки в даному позивачем попущено строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого представником відповідача було подано заяву (а.с.116).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач отримав картку банку із встановленим на ній кредитним лімітом, користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, останнє погашення заборгованості було здійснено 26.11.2013 року, тому позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження строку дії картки, продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії, отже колегія суддів позбавлена можливості встановити, що платіж, який був здійснений відповідачем 26.11.2013 року був здійснений в межах діючого кредитного договору.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від виконання договірних зобов`язань, оскільки, здійснення відповідачем погашення заборгованості 26.11.2013 року не свідчить, що таке погашення відбулось в межах діючого кредитного договору.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: