ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/1324/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Вовкун Н.Ю.

за участі представника заявника ОСОБА_1

учасники справи:

заявник ОСОБА_2

суб`єкт оскарження старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюк Дмитро Іванович

боржник ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 3 квітня 2019 року, головуючий у І-й інстанції Федіна А.В.

встановив:

ОСОБА_2 у березні 2019 року звернулася до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюк Д.І.

Зазначала, що постановою заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції управління юстиції у Чернівецькій області Мандзюка О.І. від 10 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 49618470 з виконання виконавчого листа №2-287/12, виданого Першотравневим районним судом

Справа №725/1324/19 Головуючий у 1 інстанції Федіна А.В.

Провадження №22-ц/822/536/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

м.Чернівці 9 грудня 2015 року з стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 2446781 грн.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І. від 21 лютого 2019 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3

Посилалася на порушення права вимоги за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 кредиту від 10 жовтня 2008 року №0, договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 поруки від 10 жовтня 2008 року №233610, договор між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О.О. 10 жовтня 2008 року, зареєстрованим за номером 6082 .

Просила визнати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І. від 21 лютого 2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , неправомірною та скасувати.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2019 року провадження у справі закрито.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Зазначає, що скарга ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І. підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Першотравневим районним судом м.Чернівці, який видав виконавчий документ.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І., керувався положеннями.1 ч.1 ст.255, ч.1 ст.447 ЦПК України, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не є учасником виконавчого провадження, скарга ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І. та пов`язана із спором про право цивільне, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що постановою заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції управління юстиції у Чернівецькій області Мандзюка О.І. від 10 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 49618470 з виконання виконавчого листа №2-287/12, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 9 грудня 2015 року з стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 2446781 грн.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І. від 21 лютого 2019 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 450 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ця норма узгоджується з правилами адміністративної юрисдикції, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України (у зазначеній редакції), що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено у Законі України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 74 названого закону передбачено загальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання рішень, щодо яких не встановлено у спеціальних законах особливого порядку оскарження.

Відділ державної виконавчої служби є уповноваженим органом приймати для примусового виконання виконавчі документи чи не приймати їх з підстав, визначених чинним законодавством України. Здійснюючі делеговані йому функції в цій частині, відділ державної виконавчої службидіє як суб`єкт владних повноважень, рішення, дії або бездіяльність якого, його посадових осіб, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити у порядку адміністративного судочинства, що відповідає завданням цього судочинства, передбаченим у статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження ВП № 49618470 з виконання виконавчого листа №2-287/12, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 9 грудня 2015 року, з стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 2446781 грн.

З огляду на наведені положення спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року справа № 823/359/18.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюка Д.І., яка підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 11 червня 2019 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк