Справа № 347/37/19
Провадження № 2/347/247/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої -судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.01.2015р. між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким він позичив ОСОБА_2 38880,00 Євро та 10800,00дол.США та ОСОБА_2 зобов`язався повернути отриману суму грошових коштів у строк до 01.05.2015р., про що свідчить власноручно написана розписка відповідача. Станом на 24.04.2018р. 38880,00 Євро становить 1242993,60грн. та 10800,00 дол.США -282204,00грн. Він звертався до суду про стягнення суми боргу з відповідача, проте через часткове повернення боргу у розмірі 36880,00Євро та 7800,00дол.США за його заявою позов був залишений без розгляду. Відповідач зобов`язався повернути йому залишок боргу в сумі 2000Євро та 3000дол.США до 01.07.2018р., а потім до 01.08.2018р. Однак, станом на 26.12.2018р. залишок боргу відповідачем не повернутий, жодних заходів для повного погашення боргу ним не здійснено. Станом на 26.12.2018р. 2000 Євро за курсом 31,31грн. згідно розпорядження НБУ еквівалентно 62620,00грн., 3000дол.США за курсом 27.43грн. - 82290,00грн., а всього на суму 144910,00грн. Також ОСОБА_2 повинен сплатити йому 3% річних від простроченої суми. Оскільки позику було надано відповідачу на строк до 01.05.2015р., то час прострочення слід рахувати з 02.05.2015р. і він станом на 26.12.2018р. становить 1334дні, а тому 3% річних буде становити 15888,00грн. Також умовами договору позики передбачено відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань у виді пені та у виді повернення боргу з урахуванням індексу інфляції. Тому розмір пені у межах річного строку позовної давності з 26.12.2017р. по 26.12.2018р. буде становити 36326,75грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь борг по договору позики в сумі 197124,75грн.

Позивач подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 06.06.2019 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст.526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.01.2015р. укладено договір позики №2, за яким позивач позичив відповідачу 38880,00 Євро та 10800,00дол.США та ОСОБА_2 зобов`язався повернути отриману суму грошових коштів у строк до 01.05.2015р., про що свідчить також і розписка відповідача ОСОБА_2

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З цього приводу Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17 висловлений правовий висновок, де зазначено, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.

Згідно, ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути, про що зазначено як в договорі позики так і в розписці.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,2 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не виконав своє зобов`язання за договором позики, тобто не повернув отримані ним грошові кошти у термін вказаний у договорі.

А тому, згідно матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 звертався до суду про стягнення суми боргу з відповідача, проте через часткове повернення боргу у розмірі 36880,00Євро та 7800,00дол.США за його заявою позов був залишений без розгляду. Відповідач зобов`язався повернути йому залишок боргу в сумі 2000Євро та 3000дол.США до 01.07.2018р., а потім до 01.08.2018р. Однак, станом на 26.12.2018р. залишок боргу відповідачем не повернутий, жодних заходів для повного погашення боргу ним не здійснено.

Станом на 26.12.2018р. 2000Євро за курсом 31,31грн. згідно розпорядження НБУ еквівалентно 62620,00грн., 3000дол.США за курсом 27.43грн. - 82290,00грн., а всього на суму 144910,00грн.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, три проценти річних від простроченої суми розраховується за формулою: сума боргу х 3% річних /365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Оскільки позику було надано відповідачу у строк до 01.05.2015р., тому прострочення слід рахувати з 02.05.2015р. і станом на 26.12.2018р. становить 1334дні, а тому 3 % річних буде становити 144910,00грн. х3%/365х1334=15888,00грн.

Відповідно до п.11 договору позики від 01.01.2015р. зазначено, що в разі прострочення повернення позики позикодавець має право вимагати повернення позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також вправі нараховувати пеню в розмірі 25% річних від несплаченої суми за кожен день прострочення. А тому, розрахунок пені, розмір якої встановлений у п.11. договору позики і становить 25 %річних від несплаченої суми за кожен день прострочення здійснюється за формулою: сума боргу Ч ставка пені (%) /100%/365днів Ч кількість днів прострочення.

Згідно матеріалів справи видно, що позику було надано відповідачу на строк до 01.05.2015р., а тому час прострочення рахується з 02.05.2015р. Однак, враховуючи вимоги ст.258 ЦК України щодо застосування до вимог про стягнення пені позовної давності в один рік, то пеню слід рахувати з 26.12.2017р. по 26.12.2018р. , тоді кількість днів прострочення буде становити 366днів. Таким чином, розмір встановленої у договорі пені буде становити 144910,00грн. х25%/100%/365х366=36326,75грн.

А тому, враховуючи наведені обставини вимоги ОСОБА_1 являються підставними, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по укладеному договорі позики №2 від 01.01.2015 року, яка станом на 26.12.2018 року становить 197124,75 грн., з яких: 144910,00 грн. - неповернута сума боргу (2000,00 Євро, що станом на 26.12.2018 року згідно розпорядження НБУ еквівалентно 62620,00 грн. та 3000 доларів США, що станом на 26.12.2018 року згідно розпорядження НБУ еквівалентно 82290,00 грн.); 15888,00 грн. - 3% річних за період з 02.05.2015 року по 26.12.2018 року; 36326,75 грн. - пеня, встановлена у договорі за період з 26.12.2017 року по 26.12.2018 року.

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір, який у даній справі становить 1971,25грн.

На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 1046-1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 борг по договору позики від 01.01.2015 року в сумі 197124,75 грн. (сто дев`яносто сім тисяч сто двадцять чотири гривні 75 коп.) та 1971,25 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна гривня 25 коп.) оплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк