Ухвала

07 червня 2019 року

м. Київ

справа № 754/14570/17

провадження № 61-7862ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження закасаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло», ОСОБА_1 про зобов`язання замінити товар неналежної якості, стягнення неустойки, відшкодування витрат та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» (далі - ТОВ «Алло»), ОСОБА_1 про зобов`язання замінити товар неналежної якості, стягнення неустойки, відшкодування витрат та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 11 липня 2014 року він придбав в інтернет-магазині ТОВ «АЛЛО» по проспекту С. Бандери, 8 у м. Києві фотоапарат моделі «Nikon Coolpix P520» за ціною 3 595 грн. При купівлі фотоапарату продавцем був зазначений ОСОБА_1 , який згідно пояснень менеджера-продавця є співвласником ТОВ «Алло».

Під час укладення договору купівлі-продажу менеджер-продавець видав позивачу акт № S214294005 від 11 липня 2014 року і підтвердив гарантію на якісну роботу проданого фотоапарату, як виробу всесвітньо відомого виробника фототехніки «Nikon», протягом 24 місяців. Проте, у вересні 2014 року він виявив несправність фотоапарату, а саме: не фокусувався об`єктив, була наявна розмитість знімків. У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідачів і попросив безоплатно усунути недоліки. Проте після ремонту, нечіткість кадрів часто зберігалася, а об`єктив погано фокусувався, тому 16 березня 2016 року позивач змушений був повторно повернути відповідачам фотоапарат для ремонту. Відповідачі погодились безоплатно усунути недоліки, прийнявши від позивача фотоапарат, проте після спливу одного місяця менеджер відповідачів за телефоном повідомив позивача, що фотоапарат ремонту не підлягає, а потребує заміни.

28 квітня 2017 року позивач звернувся із письмовою вимогою про заміну фотоапарату та надання на час ремонту (заміни) іншого фотоапарату для користування, оскільки фотоапарат використовує не тільки для особистих потреб, але й для роботи. Пізніше при особистому зверненні позивача до інтернет-магазину, представник відповідачів, посилаючись на те, що модель фотоапарата «Nikon Coolpix P520» знята з виробництва, запропонував замінити несправний фотоапарат фотокамерами за нижчою ціною з меншими технічними та гіршими споживчими можливостями. Замінити несправний фотоапарат моделлю «Nikon Coolpix P530», що була наявна у відповідачів, відповідачі відмовились, що на думку відповідача, є порушенням його права. Позивач погодився на заміну несправного фотоапарату, але однією з аналогічних моделей з аналогічними технічними характеристиками.

30 серпня 2016 року та 29 вересня 2016 року позивач звертався до відповідачів із письмовою заявою, в яких просив замінити несправний фотоапарат на модель «Nikon Coolpix B500» з урахуванням його поточної вартості. На вказані пропозиції відповідачі не погодились та не надали позивачу справний фотоапарат для тимчасового користування. Враховуючи нагальну потребу, позивач вимушений був орендувати фотоапарат аналогічного класу «Nikon D5000 Kit» у ФОП ОСОБА_3 та сплачувати за його оренду 750 грн щомісяця, що за період з травня 2016 року по липень 2017 року склало 11 250 грн.

Вказував, що діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 1 700 грн, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок порушення його прав і неможливістю використовувати фотозйомку при виконанні проектно-будівельних робіт, а також займатися улюбленою справою, яка є відпочинком позивача здійснювати фотофіксацію подій, явищ, рідних та близьких.

Посилаючись на викладені обставини просив зобов`язати відповідачів замість несправного фотоапарату «Nikon Coolpix P520» надати аналогічний фотоапарат «Nikon Coolpix P530» належної якості; стягнути солідарно з відповідачів: вартість витрат на вимушену оренду фотоапарату замість несправного у сумі 11 250 грн; неустойку за прострочення виконання зобов`язання про безоплатну заміну гарантійного виробу та невиконання вимоги про надання на час ремонту іншого фотоапарату в сумі 13 121 грн 75 коп.; компенсацію за моральну (немайнову) шкоду у сумі 1 700 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року позов задоволено частково. Зобов`язати ОСОБА_1 . надати ОСОБА_2 фотоапарат «Nikon Coolpix P530» належної якості, замість несправного фотоапарату «Nikon Coolpix P520». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість витрат на вимушену оренду фотоапарату замість несправного в сумі 11 250 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 . просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про захист прав споживача, шляхом зобов`язання відповідачів замінити несправний фотоапарат «Nikon Coolpix P520» на аналогічний фотоапарат «Nikon Coolpix P530» належної якості; стягнення вартості витрат на оренду фотоапарату в сумі 11 250 грн; стягнення неустойки в сумі 13 121 грн 75 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1 700 грн.

Ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, проте вказані посилання є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло», ОСОБА_1 про зобов`язання замінити товар неналежної якості, стягнення неустойки, відшкодування витрат та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик