Справа № 450/2206/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1931/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 5117,91 гривень, 800,00 гривень витрат на проведення експертизи, 2000,00 гривень оплати правової допомоги, 1800,00 гривень за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 243,60 гривень сплаченого судового збору, що разом становить 4043,60 гривень судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 5117,91 гривень, а також 800,00 гривень - витрат на проведення експертизи;

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судові витрати: оплата правової допомоги у розмірі 2000,00 гривень, 1800,00 гривень за проведення судової автотоварознавчої експертизи та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. А загалом 4043,60 гривень судових витрат.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржило ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення абз. 2 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку на додану вартість, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тобто, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, з урахуванням положення абз. 2 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням вже виплаченого позивачу страхового відшкодування у розмірі 3 338,55 грн. повинен був стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 не 5 117,91 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування, а 3399.90 грн. Також, задовольняючи позовну вимогу в частині стягнення витрат на проведення експертизи (висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 02.07.2015 pоку), проведеного на замовлення ОСОБА_2 у розмірі 800,00 грн., судом не враховано, що страховик вчасно, протягом 10 робочих днів, здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу та визначив ступінь пошкодженого автомобіля у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 p. № 1961-IV. Крім цього, позивачем не доведено належними та допустимими доказоми, що Звіт № 1772/1577 від 16.07.2017 року з оцінки транспортного засобу, проведений страховиком, виконаний з порушеннями або є таким, що не відповідає спеціальним вимогам, однак судом такий не взятий до уваги. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, а також вирішити питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля становить 8423.07 грн., а ПрАТ «УПСК» виплачено лише 3338.55 грн., а відтак стягненню підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 5117.91 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2015р. на вул. Вольського, 4, що у с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, відбулося зіткнення транспортних засобів (ДТП) за участю автомобіля марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, належить їй на праві власності та автомобіля марки «FIAT», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

На момент ДТП, відповідальність ОСОБА_3, водія автомобіля марки «FIAT», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності №:АІ/1119975, укладеного із страховою компанією ПрАТ "УПСК".

Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) трапилася з вини водія автомобіля марки «FIAT», номерний знак НОМЕР_2, - ОСОБА_3, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), підписаним обома його учасниками, та не заперечується ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Після звернення ОСОБА_2 до страховика ПрАТ "УПСК" із відповідною заявою, ПрАТ "УПСК" 04.08.2015 року виплатила потерпілій 3338.55 грн.

Слід звернути увагу, що суд першої інстанції помилково в оскаржуваному рішенні зазначив суму виплаченого страхового відшкодування 3305.16 грн. замість 3338.55 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Матеріалами справи підтверджується, що страхове відшкодування у розмірі 3338.55 грн. було виплачено ОСОБА_2 на підставі розрахунку, зробленого ПрАТ «УПСК» на підставі звіту №1772/1577, складеного 16.07.2015 року з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля та ПДВ.

Не погодившись з розрахунокм та розміром страхового відшкодування, ОСОБА_2 звернулася до незалежної експертної установи. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 02.07.2015р., складеного ТзОВ «Експертиза», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 з урахуванням зносу становить 12 793,40 гривень. За послуги спеціаліста позивач понесла витрати на суму 800,00 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Висновком №:111/17 від 06.06.2017р. судової автотоварознавчої експертизи, складеного експертом ОСОБА_4, підтверджується, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1, станом на момент ДТП, становить 8423.07 гривень.

Судом першої інстанції призначалася судова автотоварознавча експертиза, з врахуванням висновків якої виходив суд першої інстанції дійшов висновку про підставність вимоги позивача про стягнення з ПрАТ "УПСК" коштів в розмірі 5117,91 гривень, що дорівнюють різниці між вартістю матеріального збитку та проведеним страховим відшкодуванням (8423,07 - 3305,16 = 5117,91).

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки суд не врахував те, що розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль позивачки марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 відремонтовано.

Відповідно до п,36.2 ст. 36 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує розміру суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Із зазначеної норми матеріального права випливає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу в особи, яка не є платником такого податку, у розмір збитку податок на додану вартість не виключається, а тому не входить до складу витрат, пов»язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту оплати ремонту автомобіля у платника податку на додану вартість, суму матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість стягнуто безпосередньо на користь ОСОБА_2

Оскільки висновком №:111/17 від 06.06.2017р. судової автотоварознавчої експертизи, підтверджується, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1, станом на момент ДТП, становить 8423.07 гривень, 20% ПДВ від цієї суми становить 1403.85 грн., то з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1, станом на момент ДТП, беручи до уваги ПДВ у розмірі 1403.85 грн., вартість відновлювального ремонту без врахування ПДВ становить 7019.22 грн.

А відтак, зважаючи на те, що ПрАТ «УПСК» виплатила ОСОБА_2 3338.55 грн., що підтверджено документально і не заперечувалося сторонами, сума, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 становить 3680.67 грн. (8423.07 грн. - 1403.85 - 3338.55 грн.)

Враховуючи те, що обставини справи судом першої інстанції встановлено повно та всебічно, проте неправильно застосовано норму матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду, зменшивши розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 з 5111.97 грн. до 3680.67 грн.

Наведене не перешкоджає ОСОБА_2 звернутися до суду позовом про стягнення суми податку на додану вартість у випадку проведення ремонту належного їй транспортного засобу з оплатою податку на додану вартість.

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази понесення ОСОБА_2 витрат на проведення автотоварознавчого дослідження на суму 800,00 гривень, витрат на проведення судової експертизи у розмірі 1 800,00 грн., 2000.00 грн. витрат на правничу допомогу, а саме, розрахунок розміру наданої правничої допомоги, а також квитанції до прибуткового касового ордеру, суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, дійшов вірного висновку про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 понесених нею та документально підтверджених судових витрат, доводи апеляційної скарги ПрАТ «УПСК» в частині стягнення судових витрат не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а відтак колегія суддів вважає, що в іншій частині оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для зміни судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.03.2018 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого страхового відшкодування слід змінити, зменшивши її розмір з 5111.97 грн. до 3680.67 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого страхового відшкодування - змінити, зменшивши її розмір з 5111.97 грн. до 3680.67 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20.03.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.