Дата документу 20.03.2019 Справа № 337/5196/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/5196/17Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г. Повний текст рішення складено 05.10.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/629/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-4), в якому просили стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості за договором у розмірі 136250,00 грн., суму штрафних санкцій у розмірі 72212,50 грн. з них: 4087,50 грн. пені, 68125,00 грн. штрафу, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що 03.02.2016 року між ними та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу обладнання. Місце передачі та розташування обладнання: м. Запоріжжя, вул. Таганська, 16. 03.02.2016 року за актом прийому - передачі обладнання було передане ними відповідачу. Вони належним чином виконали зобов'язання, що визначені вищезазначеним договором сторін. Відповідач повинен був сплатити позивачам в строк є пізніше 25 березня 2016 року суму коштів в розмірі 416,66 доларів США. Станом на 05.05.2016 року Відповідач не виконав своє зобов'язання щодо сплати належного їм платежу в розмірі та у порядку, встановленому договором. 06.05.2016 року на адресу відповідача, вони в порядку позасудового вирішення спору направив претензію відповідачу, з вимогою негайно, строком в один робочий день після отримання претензії сплатити суму платежу в розмірі 416,66 доларів США. Крім вимоги про сплату встановленого договором платежу, позивачі в претензії заявили вимогу про сплату відповідачем 100,00 доларів США пені. Також відповідача було повідомлено про те, що невиконання вимог претензії буде розцінене продавцями як одностороннє розірвання договору від 03.02.2016 року з покладенням на відповідача обов'язку сплатити штраф у розмірі 50% ціни договору та повідомлено про покладення на відповідача витрат пов'язаних із судовим розглядом справи. Відповідач отримав претензію позивачів 23.05.2016 року. Станом на дату подання позову, відповідачем не здійснено жодних дій зі сплати належних позивачам платежів та/або повідомлення про неможливість виконання зобов'язання. Враховуючи, що наступні платежі відповідач повинен був сплатити не пізніше 25 числа кожного місяця, а останній платіж не пізніше 25 числа останнього місяця за договором, сума заборгованості за договором складає: 5000,00 доларів США, що у еквіваленті до національної валюти України станом на 12.12.2017 року (27,25 грн. за 1 долар США) складає: 136250,00 грн.

Всупереч тому, що договором не передбачено його розірвання в односторонньому порядку, відповідачем, неналежним виконанням зобов'язань щодо оплати за договором, було змінено в односторонньому порядку умови договору, відсутність будь якої відповіді на претензію та крім іншого невиконання вимог претензії у визначений нею строк, позивачами розцінюється як одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороннє розірвання договору відповідачем.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 34) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року (а.с. 97-100) позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 139771,00 грн., яка складається з: 135700,00 грн. заборгованості за договором, 4071,00 грн. пені.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1396,71 грн., кожному по 698,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за забезпечення позову у розмірі 106,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6097,00 грн., кожному по 3048,50 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачів), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїй апеляційні скарзі (а.с. 98-100) просили рішення суду першої скасувати в частині відмови від задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів суми штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. штрафу та ухвалити нове рішення у відповідній частині рішення, яким позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів суми штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 113).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 120), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 122).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційний судом на 30 січня 2019 року, не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника відповідача - Сахно О.В., оскільки сторона відповідача лише у даному судовому засіданні отримала копію апеляційної скарги (розписка а.с. 138) та їй був потрібний строк для підготовки відзиву відповідача на вищезазначену апеляційну скаргу позивачів у цій справі, передбачений ЦПК України.

11 лютого 2019 року представник відповідача ОСОБА_4 - Сахно О.В. подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 143-146).

У судове засідання 20 березня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 141,142) через своїх представників, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 у цій справі не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивачів та відповідача у цій справі і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників: позивачів - адвоката Мормуль П.В. (а.с. 19, 20) та відповідача - адвоката Сахно О.В. (а.с.135-137).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 не підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують вищезазначене рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині - в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог до відповідача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. штрафу.

При вищевикладених обставинах, предметом апеляційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивачів і лише в оскаржуємій частині - в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачів до відповідача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. штрафу.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачам у задоволенні їх позовних вимог до відповідача у цій справі про стягнення штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. штрафу, керувався ст. ст. 89, 133, 137, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 611, 625, 627, 651, 664, 692 ЦК України, та виходив із наступного.

Відповідно до п. 5.10 вищезазначеного договору купівлі-продажу обладнання від 03.02.2016 року сторін у цій справі (а.с.8), у разі одностороннього розірвання вищезазначеного договору сторін покупцем, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 50% ціни договору.

Суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги позивачів до відповідача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 68125,00 грн. штрафу як 50% ціни договору в порядку п. 5.10 договору купівлі-продажу обладнання від 03.02.2016 року у цій справі є необґрунтованими, так як позивачами та їх представником суду не надано підтвердження одностороннього розірвання вищезазначеного договору відповідачем.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Посилання позивачів на те, що відповідачем, неналежним виконанням зобов'язань щодо оплати за договором, було змінено в односторонньому порядку умови договору, відсутність будь якої відповіді на претензію, невиконання вимог претензії у визначений нею строк, суд не розцінює як одностороннє розірвання договору, тим більше позивачами не висуваються вимоги повернення обладнання за договором.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції в оскаржуємій частині рішення у цій справі, а лише відображають позицію позивачів у цій справі, викладену в їх позові, яку вони та їх представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуємій частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачами позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі, зокрема в частині позовних вимог до відповідача про стягнення вищезазначеного штрафу, відсутні.

Позивачі та їх представник не надали суду першої інстанції у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову в частині його відмови та зокрема в частині наявності односторонньої відмови відповідача, як покупця, від вищезазначеного договору сторін, одностороннього розірвання вищезазначеного договору відповідачем.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивачів апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуємій частині, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуємій частині.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни в оскаржуємій частині.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачам у задоволенні їх вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 1021,88 грн. (а.с. 119), сплаченого ними при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 22.03.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.