Ухвала

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 689/1595/18

провадження № 61-11533ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства «Ротен» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ротен» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Ротен» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 березня 2018 року позивача було прийнято на посаду директора ПП «Ротен». 08 червня 2018 року він захворів, лікування проходив амбулаторно, про що повідомив директора виробництва. 26 червня 2017 року позивач отримав лист з повідомленням про те, що згідно з протоколом від 19 червня 2018 року загальними зборами учасників ПП «Ротен» прийнято рішення про його звільнення із займаної посади директора з 20 червня 2018 року. Позивачу було запропоновано з`явитися для ознайомлення з документами про звільнення та отримання трудової книжки. Лікування ОСОБА_1 закінчив 29 червня 2018 року, а 30 червня 2018 року мав намір приступити до виконання обов`язків директора підприємства. 01 липня 2018 року він прибув на підприємство, однак новий керівник відмовився отримати листки непрацездатності, а секретар (адміністратор) підприємства- відмовилась їх реєструвати. Після цього він звернувся до т.в.о. керівника - Полянчич М. Я. для отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак остання повідомила його, що документи знаходяться за новою адресою, а саме - в м. Івано-Франківськ . Своє звільнення вважає незаконним та безпідставним. Зазначав, що з наказом про звільнення з роботи його не було ознайомлено, копію наказу йому не вручено. Вважав, що вказані дії відповідача є такими, що порушують статтю 47 КЗпПУ, якою передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний в день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Вважав, що він був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності від 08 червня 2018 року, 11 червня 2018 року та від 20 червня 2018 року. Зазначав, що відповідач зобов`язаний в силу положень статті 235 КЗпПУ поновити його на попередній роботі, оскільки звільнення відбулося без достатньої правової підстави. Крім того, відповідно до статті 235 КЗпПУ при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У зв`язку з цим, вважав, що відповідач зобов`язаний поновити його на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24 725 грн та заборгованість по заробітній платі за червень 2018 року в сумі 9 975 грн.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши позов, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2018 року в розмірі 32 298,11 грн та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 рокупозов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ПП «Ротен» з 20 червня 2018 року.

Стягнуто з ПП «Ротен» (74090, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок № 359, ) на користь ОСОБА_1 ( 32100, Ярмолинецький район, с. Корначівка, РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 327 950,04 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 рокуапеляційну скаргу ПП «Ротен» задоволено частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про відсутність прогулу ОСОБА_1 08 червня 2018 року.

Викладено абзац 3 резолютивної частини рішення наступним чином:

Стягнути з ПП «Ротен» (74090, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 359, код ЄДРПУ 36874438) на користь ОСОБА_1 ( 32100, Ярмолинецький район, с. Корначівка , РНОКПП НОМЕР_1 ) 327 950,04 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з якого підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

В решті рішення залишено без змін.

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПП «Ротен» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені скаржником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та

застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Ротен» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ротен» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко