КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/4843/17

номер провадження: 22-ц/824/7545/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Курочкіна Олександра Олександровича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у складі судді Тітова М.Ю., у справі заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_1 , про заміну стягувачата за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про заміну стягувача, яку мотивувала тим, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») суму боргу у розмірі 1 022 807 грн 78 коп. та судовий збір у розмірі 15 342 грн 11 коп.

27 вересня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК Інвест-Кредо») укладено договір факторингу, за яким до ТОВ «ФК Інвест-Кредо» перейшло право вимоги за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року, який укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 Вказувала, що у подальшому 27 вересня 2018 року між нею та ТОВ «ФК Інвест - Кредо» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким до неї перейшло право вимоги за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року, який укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 Сторони погодили, що до цесіонарія переходять всі права, які належать цеденту за договором кредиту №030.29-50/ 341-К від 24 квітня 2008 року та договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах, передбачених кредитним договором). Відступлення прав вимоги за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року та договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення (передачі) прав вимоги. Таким чином, ОСОБА_2 стала кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором, який був предметом розгляду судової справи №756/4843/17.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просила замінити стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні №55967822 з примусового виконання виконавчого листа №756/4843/17 від 15 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №030МІ1 від 14 листопада 2013 року на правонаступника - ОСОБА_2 .

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 08 жовтня 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір про прощення боргу, відповідно до умов якого зобов`язання щодо оплати боргу за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, припиняються шляхом прощення боргу. Отже, після укладення договору про прощення боргу між кредитором і боржником зобов`язання за кредитним договором припинилися, а тому вважала, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №756/4843/17, виданий 15 листопада 2017 року Оболонським районним судом міста Києва на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу у розмірі 1 022 807 грн 78 коп. та судовий збір у розмір 15 342 грн 11 коп.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК Інвест-Кредо», ОСОБА_1 , про заміну стягувача - задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні №55967822 з примусового виконання виконавчого листа №756/4843/17 від 15 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №030МІ1 від 14 листопада 2013 року на правонаступника - ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Курочкін О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з урахуванням положень ч.1 ст. 605 ЦК України після укладення договору про прощення боргу між кредитором і боржником зобов`язання за кредитним договором припинилися, а тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Інші учасники справи не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність постановленої в цій частині ухвали суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та на його користь стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 022 807 грн 78 коп. та судовий збір у розмірі 15 342 грн 11 коп.

15 листопада 2017 року на виконання вказаного рішення, судом видано виконавчий лист № 2/756/3273/17.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Шмідт К.В. від 13 березня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 2/756/3273/17 від 15 листопада 2017 року.

27 вересня 2018 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» укладено договір факторингу, відповідно до якого перейшло право вимоги за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

27 вересня 2018 року між ТОФ «ФК Інвест-Кредо» (цедент) та ОСОБА_2 (цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого цедент зобов`язався передати кошти в розпорядження цесіонарія за плату, а цедент зобов`язався відступити цесіонарію свої права грошової вимоги за договором №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14.11.2013, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

Відповідно до договору про прощення боргу від 08 жовтня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати ОСОБА_2 боргу за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року припиняються шляхом прощення боргу. У зв`язку з припиненням зобов`язань ОСОБА_1 згідно з цим договором, ОСОБА_2 заявила про відсутність в неї жодних матеріальних претензій до ОСОБА_1 щодо сплати будь-яких платежів за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції керувався положеннями ст.432 ЦПК України й виходив із того, що на момент видачі судом виконавчого листа борг існував, після укладення сторонами договору про прощення боргу, на стадії виконання рішення стягувач має право відмовитися від виконання судового рішення або сторони мають право укласти мирову угоду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки виконавчий лист не був виданий судом помилково, то підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями ст.ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч.2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так и частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Оскільки за договором прощення боргу від 08 жовтня 2018 року, укладеного між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 , зобов`язання останньої щодо оплати ОСОБА_2 боргу за договором кредиту №030.29-50/341-К від 24 квітня 2008 року та за договором кредиту №030МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 14 листопада 2013 року, припинились шляхом прощення боргу, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ч.2 ст.432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа №756/4843/17, виданого 15 листопада 2017 року Оболонським районним судом міста Києва у цивільний справі №756/4843/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст.264 ЦПК України на вказані вище вимоги закону та наведені обставини справи уваги належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчий листа, таким, що не підлягає виконанню, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курочкіна Олександра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 рокув частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - скасувати та ухвалити нове рішенні в цій частині.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №756/4843/17, виданий 15 листопада 2017 року Оболонським районним судом міста Києва у цивільний справі №756/4843/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді