Ухвала

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/19349/15-ц

провадження № 61-10418ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до Державного підприємства «Національна Енергетична компанія «Укренерго» в особі Головного інформаційно-обчислювального центру, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за оренду житла, інфляційних витрат та 3 % річних,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (далі - ТОВ «Черемшина 2012») задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Черемшина 2012» заборгованість по оплаті оренди житла в розмірі 50128,54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 відхилено, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року залишено без змін.

22 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року з пропуском двадцятиденного строку, встановленого частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Оскільки касаційна скарга подана після 15 грудня 2017 року, то застосовуються положення частини третьої статті 394 ЦПК України, згідно з якою незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Наведені ОСОБА_1 доводи не можуть вважатися підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки з матеріалів касаційного провадження вбачається, що у 2017 році ОСОБА_1 вже звертався до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року, ухвалою якого від 26 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було визнано неподаною і повернуто у зв`язку із невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не вживав необхідних заходів для ознайомлення з рухом його скарги.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 лютого 2017 року, касаційну скаргу на судові рішення подано 22 травня 2019 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

Аналіз тексту оскаржуваної ухвали Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року свідчить, що вона була постановлена за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

За таких обставин, у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявникпросить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Доводів про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для перевірки поважності причин пропущення указаного процесуального строку, зокрема неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції та виникнення обставин непереборної сили, касаційна скарга не містить.

За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у травні 2019 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18). .

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до Державного підприємства «Національна Енергетична компанія «Укренерго» в особі Головного інформаційно-обчислювального центру, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за оренду житла, інфляційних витрат та 3 % річних відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко