Провадження №2/359/1360/2019
Справа №359/894/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 квітня 2001 року уклала шлюб з ОСОБА_2 Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2018 року шлюб між ними було розірвано. На даний час неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на повному матеріальному утриманні позивача. В той час як ОСОБА_2 не несе будь-яких затрат на виконання своїх обов`язків з матеріального забезпечення дитини. Крім матеріальних витрат на забезпечення основних потреб сина, зокрема одяг, харчування тощо, дитина також потребує додаткових витрат на лікування та навчання. ОСОБА_3 страждає на дисфункцію жовчного міхура, демодекоз, багатовузловий нетоксичний зоб ІІ ступеня та у зв`язку цим проходить лікування. В січні 2019 року ОСОБА_1 витратила на медичне обстеження та лікування сина близько 7000 гривень. Крім цього, за рекомендацією лікарів дитина потребує заняття в басейні та лікування в профільних санаторіях. Таким чином додаткові витрати на лікування дитини складають: поточне лікування 6347 гривень 75 копійок, протирецедивне лікування 9000 гривень, оздоровча фізкультура 2000 гривень на п`ять місяців. ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми з терміном навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року. 17 серпня 2017 року відповідачем, як батьком студента, був укладений індивідуальний договір №2017-К-000081 про підготовку фахівця молодшого спеціаліста зі сплатою за кожний рік навчання 20570 гривень. Незважаючи на це, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, тому ОСОБА_1 змушена самостійно сплачувати вартість навчання. В період з 13 серпня 2017 року по 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 сплатила 25888 гривень. Зважаючи на те, що синові залишилось навчатись три навчальні роки вартістю по 10285 гривень, а всього 30855 гривень. Тому ОСОБА_1 вважає, що цю суму має сплатити саме відповідач. За вказаних обставин ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на поточне та протирецедивне лікування дитини у розмірі 3500 гривень щомісячно, а також додаткові витрати на навчання дитини у розмірі 30855 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, зокрема не заперечував проти сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини його доходу (заробітку). В решті позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в період часу з 25 квітня 2001 року по 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2018 року (а.с.5,7).

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 (а.с.6)

Сторони по справі проживають окремо. При цьому неповнолітній син проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина відповідачем визнана у судовому засіданні, тому за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні неповнолітнього сина. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання сина. Відомості про те, що ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні.

З огляду на це, суд вважає допустимим стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення сином повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

З копії медичної довідки та виписки з історії хвороби вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_3 були встановлені діагнози: багатовузловий нетоксичний зоб ІІ ступеня та дисфункція жовчного міхура, демодекоз (а.с.12-13,15).

Як вбачається з копій фіскальних чеків (а.с.8,10,11) ОСОБА_1 витратила на ліки для сина грошові кошти у загальному розмірі 2733 гривні 10 копійок, а також грошові кошти на медичні обстеження (аналізи, консультації лікаря, УЗД) 2121 гривень, а всього 4854 гривень 10 копійок.

При цьому, суд не приймає до уваги копію замовлення від 03 січня 2019 року на загальну суму 577 гривень 35 копійок (а.с.9). Оскільки, вказане замовлення не містить перекладу на державну мову, що об`єктивно позбавляє суд можливості перевірити відповідність тих позицій, які вказані у замовленні, призначенню лікаря для лікування ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач у добровільному порядку приймав участь в оплаті вартості лікування неповнолітнього сина, а також враховуючиположення ч.1 ст.180 СК України, щодо рівності обов`язку батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути додаткові витрати, пов`язані з лікуванням сина, у розмірі 2427 гривень 05 копійок (4854,10 / 2).

Згідно виписки з історії хвороби, наданої КНП «КДЦ дитячий Дарницького району м. Києва», ОСОБА_3 рекомендовані заняття в басейні (а.с.12-13). Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної в мережі Інтернет, вартість відвідування в м. Києві басейну «Водник» на 5 місяців становить 2000 гривень, в СОК «Дельфін» - 12 відвідувань коштує 900 гривень (а.с.16,17-18).

Крім цього, у зв`язку з хворобою неповнолітнього ОСОБА_3 йому рекомендовано лікування в профільному санаторії, зокрема у санаторіях в АДРЕСА_1 . Берегово АДРЕСА_2 м. АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 . Східниці, вартість якого становить від 400 до 3100 гривень на добу, відповідно до роздруківок інформації з мережі Інтернет (а.с.19-26).

У відповідності до положення ч.2 ст.185 СК України дійсно додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед.

Разом з цим, за правилами ч.1 та ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, матеріали цивільної справи не містять чіткого та обґрунтованого розрахунку додаткових витрат, які пов`язані з відвідуванням басейну та лікуванням в лікувально-профілактичних закладах. Оскільки, зазначення вартості від найнижчої до вищої межі не може свідчити про конкретний розмір витрат, котрі позивач планує понести, та витраті, які фактично будуть нею понесені. Вказана обставина свідчить, що зазначені позивачем витрати на відвідування сином басейну та його лікування в санаторіях на даний час мають лише характер припущення, яке не може бути покладене в основу судового рішення.

Встановлено, що на даний час ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання за спеціальністю «Право», з терміном навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року. Дана обставина підтверджується копією індивідуального договору про підготовку фахівця молодшого спеціаліста №2017-К-000081 від 17 серпня 2017 року, укладеного між Національним університетом «Одеська юридична академія» та ОСОБА_2 , та довідкою №771-78 від 18 грудня 2018 року, виданої директором інституту ОСОБА_4 (а.с.27,28).

Позивач станом на 21 січня 2019 року сплатила вартість навчання сина у коледжі та заборгованості не має, згідно відповідної довідки, наданої директором коледжу, а також квитанціями від 13 серпня 2017 року на суму 5285 гривень, від 06 лютого 2018 року 10303 гривень, від 07 серпня 2018 року 10300 гривень (а.с.29,30-32). Тобто ОСОБА_1 сплачено за навчання сина загальну суму у розмірі 25888 гривень.

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути додаткові витрати, пов`язані з навчанням сина, у розмірі 12944 гривень (25888 / 2).

На переконання суду стягнення витрат на навчання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 30855 гривень, що полягає у фінансуванні наперед трьох майбутніх семестрів навчання, є необґрунтованим.

Зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 жовтня 2019 року ОСОБА_1 досягне повноліття та у зв`язку з цим питання щодо подальшого обов`язку відповідача з надання матеріальної допомоги на навчання сина повинно регулюватися за правилами гл.16 СК України «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1112 гривень 18 копійок. Оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Водночас, пред`явлений нею позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину задоволений частково, а саме: 768,40 + 343,78 (15371,05 / 34355 ? 100% = 44,74%), (768,40 / 100% ? 44,74%).

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 та ч.2 ст.182, ч.1 та ч.2 ст.185 СК України, ч.1 та ч.5-6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 01 лютого 2019 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2427 гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12944 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1112 гривень 18 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський