Справа № 636 / 2207 / 19
№ 2 / 636 / 1395 / 2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулись з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина, до складу якої входить вище вказане майно. Після смерті ОСОБА_3 позивач спадщину прийняла звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, але в зв`язку з відсутністю оригіналу правового документа на житловий будинок та відсутністю реєстрації права власності в реєстрі нерухомого майна, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 12).

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи без участі Відповідача, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 13).

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (рос. мовою) ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданому Чугуївською районною радою 24.10.1957 року, що підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» № 1495 від 09.12.2014 року (а.с. 5).

На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (рос. мовою) ОСОБА_4 , склала заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 вступила в управління і володіння спадковим майном яке залишилося після смерті (рос. мовою) ОСОБА_4 , вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину по заповіту, однак не оформила відповідно до закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який вона успадкувала за заповітом від 18.06.1977 р. після своєї матері (рос. мовою) ОСОБА_4 .

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є спадкоємцем першої черги, як донька померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , та копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 (а.с. 4), іншим спадкоємцем є відповідач ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори зі сповіщенням про прийняття спадщини після смерті матері, була заведена спадкова справа, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, що підтверджується листом Чугуївської держнотконтори Харківської області № 2324/02-17 від 11.06.2015 року (а.с. 6).

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Керуючись: ст. ст. 10, 11, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя