ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/394/16
Провадження № 22-ц/4820/1163/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю представника апелянта Афадєєва В.В. та представника МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» Копишинської Н.В.

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/394/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» зазначало, що на підставі Договору №3848/1499 від 01.02.2014 року про надання послуг з теплопостачання (надалі Договір), який укладений між позивачем та ОСОБА_1 підприємство надає відповідачу послуги з теплопостачання приміщення площею 446,60 кв.м у будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 та використовується відповідачем для ведення господарської діяльності. Позивач вказує, що ОСОБА_1 щомісячно виставлялись до оплати рахунки за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів, однак відповідач свої зобов`язання по оплаті за спожиті послуги виконує несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушує вимоги чинного законодавства та умови укладеного договору. Посилаючись на те, що за надану відповідачу теплову енергію за період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 54014грн 86 коп., тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з теплопостачання за період з 01.11.2014 року по 01.06.2016 року в сумі 54014,86 грн. та судовий збір у розмірі 1218 грн., а всього 55232,86 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року в абзаці першому мотивувальної частини та в абзаці другому резолютивної частини рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року виправлено описку, а саме період заборгованості з теплопостачання «з 01.11.2014 року по 01.06.2016 року» замінено на «з 01.11.2014 року по 01.06.2015 року».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року позов МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з теплопостачання у розмірі 54014,86 грн. та судовий збір у розмірі 1218 грн., а всього 55232,86 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням та невірним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права та підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що розглядаючи спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував та не надав правової оцінки тій обставині, що позивач за відсутності згоди споживача на підписання Угоди від 22.10.2014 року та Додаткової угоди від 01.12.2014 року «Про внесення змін до договору про надання послуг з теплопостачання №3848/1499 від 01.02.2014 року», якими скасовувався тариф з централізованого опалення за кв.м. і встановлювався тариф за використані Гкал., незаконно почав з жовтня 2014 року розраховувати вартість послуг за схемою та тарифами, що не були погоджені сторонами у встановленому договором порядку. З огляду на викладене, апелянт вважає незаконними нарахування підприємством оплати за послуги, що надані в період дії договору за тарифом, який не відповідав договірним відносинам. Крім того, на думку апелянта, судом не було надано належної оцінки розрахунку заборгованості та даті розірвання договору про надання послуг, а тому його висновки щодо необхідності стягнення заборгованості є передчасними та прийнятими без належного з`ясування обставин справи. Суд не врахував, що договірні відносини між сторонами були припинені в день закінчення терміну дії договору: 01 лютого 2015 року і листом від 20.02.2015 року він повідомив позивача про обов`язок відключення приміщення від теплових мереж, а тому усі нарахування за спожиту теплову енергію після зазначеної дати є необґрунтованими та протиправними. З цих підстав апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», позивач погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим. Вказує, що справа розглянута судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а мотиви та доводи викладені у скарзі є безпідставними.

Представник ОСОБА_1 . ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» Копишинська Н.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.2013 року по 23.02.2016 року був власником будівлі магазину загальною площею 490,6 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та використовував вказане приміщення для ведення господарської діяльності. Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 20.09.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 10187298 від 30.09.2013 року, договором купівлі - продажу нежитлового приміщення від 23.02.2016 року, технічним паспортом на приміщення будівлі магазину (а.с. 8 - 9, 11 - 12, 68).

01 лютого 2014 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг з теплопостачання №3848/1499, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

І згідно п. 2, 2.1, 3.1., 3.2., 5.2.2. цього Договору виконавець взяв на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію у нежитлове приміщення опалювальною площею 446.60 м.кв. по АДРЕСА_1 по тарифу 24.5 грн. за м.кв. (а.с. 5 - 7, 85 - 87).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за період, за який стягується заборгованість з 01.11.2014 року по 01.06.15 року діяли наступні тарифи.

Так, з 01.11.2014 року відповідно до Постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (НКРЕКП) №532 від 16.05.2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) МКП «Хмельницьктеплокомуненерго»» визначено вартість 1 Гкал. для потреб інших споживачів (крім населення) в сумі 934,44 грн. за 1Гкал. (без ПДВ) та 1121,33 Гкал. з ПДВ з 01.06.2014 року (а.с.13).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №619 від 28.11.2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП «Хмельницьктеплокомуненерго»» установлено вартість 1 Гкал. для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.12.2014 року в сумі 1122,72 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ) за такими складовими: 1099,62 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на виробництво теплової енергії, 22,05 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на транспортування теплової енергії, 1,05 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на постачання теплової енергії (а.с.14).

В силу постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України (НКРЕКП) від 27.02.2015 р. №272 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП «Хмельницьктеплокомуненерго»» з 01.03.2015 року встановлено тариф на постачання теплової енергії для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.03.2015 року в сумі 1605,28 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ) за такими складовими: 1581,24 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на виробництво теплової енергії, 22,99 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на транспортування теплової енергії, 1,05 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на постачання теплової енергії (а.с.15).

З 01.04.2015 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1155 від 31.03.2015 року «Про встановлення установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП «Хмельницьктеплокомуненерго»» встановлено тариф на постачання теплової енергії для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.04.2015 року в сумі 1380,73 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ) за такими складовими: 1356,69 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на виробництво теплової енергії, 22,99 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на транспортування теплової енергії, 1,05 грн./Гкал. (без ПДВ) - тариф на постачання теплової енергії (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надавало відповідачу послуги з теплопостачання нежитлового приміщення опалювальною площею 446.60 м. кв. по АДРЕСА_1 ; письмово повідомляло ОСОБА_1 про зміну тарифів, щомісячно надсилаючи рахунки на оплату за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів, однак відповідач своєчасно зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.11.2014 року по 01.06.2015 року у сумі 54 014,86 грн. А тому саме ця сума заборгованості була стягнута судом із відповідача на користь позивача.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

В силу ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на положення ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального права є голослівними, адже апелянтом не зазначено, які саме норми матеріального права витлумачені судом неправильно, чи який застосовано закон, що не підлягав до застосування, або не застосований закон, що підлягав до застосування.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем при нарахуванні вартості послуг за теплопостачання було порушено умови Договору про надання послуг з теплопостачання, що укладений між сторонами, адже з жовтня 2014 року проведено нарахування послуг за схемою та тарифами, що не були погоджені у встановленому договором порядку, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Так, положеннями п. п. 6.7., 6.8., 6.9. Договору визначено, що тариф на постачання теплової енергії та порядок розрахунків, які вказані в договорі, вказані на день укладення Договору і можуть змінюватися за рішенням компетентних державних органів. Виконавець повідомляє Споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги) або в засобах масової інформації про зміну тарифів та додаткового погодження із Споживачем не потребує. В разі зміни тарифів Споживач сплачує за надані послуги за новими тарифами з дня введення їх в дію.

Враховуючи вищезазначені положення Договору та, що ОСОБА_1 був письмово повідомлений про зміну тарифів слід дійти висновку про те, що укладення із споживачем додаткових угод до Договору при зміні тарифів на постачання теплової енергії не вимагається і положення п.15.2 Договору в даному випадку не застосовуються, а тому доводи апеляційної скарги щодо цих обставин є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розрахунки за надану позивачем ОСОБА_1 теплову енергію відповідають зазначеним тарифам та опалювальній площі нежитлового приміщення, власником якого на той час був відповідач.

Крім того, слід зазначити, що в травні місяці 2015 року позивачем було проведено перерахунок за теплову енергію за попередній період, яка надана ОСОБА_1 , як власнику нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.05.2015 року, який сторонами, як вбачається із доводів апеляційної скарги, під сумнів не ставиться (а.с. 24).

Аргументи апеляції про те, що договірні відносини між сторонами було припинено в день закінчення дії Договору - 01 лютого 2015 року, тому усі нарахування за спожиту теплову енергію після цієї дати необґрунтовані та протиправні є такими, що не знайшли свого підтвердження, адже відповідачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що ним за місяць до закінчення строку дії Договору письмово заявлено про його розірвання або необхідності перегляду умов, передбачених п. 29 Договору (п. 28 Договору).

А звернення ОСОБА_1 20.02.2015 року до МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» із листом про припинення договірних відносин не підтверджує факт неотримання відповідачем послуг з теплопостачання за період з 01.01.2015 року по дату закінчення опалювального періоду.

Крім того встановлено, що лише 02.03.2015 року відповідачем було отримано технічні умови №001-2015 на від`єднання від теплових мереж МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» приміщення прибудови «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 і листом від 03.06.2015 року ОСОБА_1 просив МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» забезпечити 08.08.2015 року присутність в приміщенні «ІНФОРМАЦІЯ_1» уповноваженого представника теплової інспекції для складання відповідно акту щодо відключення приміщення від системи централізованого опалення та передачі цього акту для сервісного центру підприємства щодо внесення змін про опалювальну площу, що в подальшому будуть внесені в договір (а.с. 88 - 90).

Разом з тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вказав про наявність доводів відповідача щодо припинення договірних відносин та не мотивував прийняття чи відхилення цих доводів є такими, що заслуговують на увагу, однак зазначене процесуальне порушення не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення і ці недоліки були усунуті судом апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що судом не було досліджено докази, що надавалися представниками сторін під час розгляду справи є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України було надано оцінку усім доказам у їх сукупності. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою судом доказів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції перевірені в межах апеляційного перегляду, відповідають обставинам справи, що встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка, тому колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення і відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк