Справа № 464/2122/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2032/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 червня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді-доповідача Копняк С.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, постановлене у складі головуючого судді Горбань О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 92 000 доларів США, що еквівалентно на день ухвалення рішення 2 385 560 грн., проценти за час користування коштами в сумі 1 524 263 грн. 51 коп., 3% річних в сумі 276 074 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 4 160 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 4 160 грн. 00 коп.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Патько Наталія Ярославівна.

В апеляційній скарзі адвокат Патько Н.Я. вказує на те, що приймаючи рішення у даній справі про стягнення коштів з батьків малолітнього та неповнолітнього, зокрема, процентів у розмірі 1 524 263, 51 грн., нарахованих виходячи зі ставки НБУ за користування позикою, вираженою в іноземній валюті, про незаконність чого висловилась Велика Палата Верховного Суду, суд першої інстанції однозначно вирішив питання про права та інтереси останніх, що захищаються Конвенцією про права дитини та чинним законодавством України, а відтак вони мають право на оскарження відповідного рішення в силу приписів ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

На виконання вказаного рішення, вчинено дії, які матимуть наслідком позбавлення малолітнього та неповнолітнього апелянтів права на житло, користування яким нарівні з власником (матір`ю в даному випадку) гарантується їм та захищається чинним законодавством України, відтак вони є суб`єктами, які мають право на оскарження відповідного рішення, згідно з положеннями ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Враховуючи те, що представник копії рішення не отримував, однак з текстом оскаржуваного рішення дізнався 27.05.2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вважає, що апеляційну скаргу подав у строк на апеляційне оскарження. Однак, навіть якщо розцінювати вказане, як пропуск строку на апеляційне оскарження, то зазначені вище обставини свідчать про поважність причин такого пропуску.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року та прийняти нове, яким відмовити у позові ОСОБА_3 .

Апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст. 352 ЦПК України).

Порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи визначено ст. 370 ЦПК України.

Аналіз зазначених норм встановлює порядок апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та(або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що розглядаючи справу суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно дані обставини мають місце у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від встановленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Тобто ключовим є те, що особи, які не брали участі у справі мають право після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права та обов`язки цих осіб, за умови подання апеляційної скарги цією особою, яка не була повідомлена про розгляд справи або не була залучена до участі в ній, або за умови пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 травня 2018 року, вирішено про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, укладеним 18 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за умовами якої остання передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 92 000 доларів США до 15 серпня 2013 року.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 2 травня 2018 року залишено без змін.

Зокрема, Верховний Суд вказав, що відповідачі свої зобов`язання за договором позики не виконали, на вимоги позивачки не реагували, унаслідок чого утворилась заборгованість за цим договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як солідарних боржників.

В апеляційній скарзі адвокат Патько Н.Я. вказує на те, що приймаючи рішення у даній справі про стягнення коштів з батьків малолітнього та неповнолітнього апелянтів, зокрема процентів у розмірі 1 524 263, 51 грн., нарахованих виходячи зі ставки НБУ за користування позикою, вираженою в іноземній валюті, про незаконність чого висловилась Велика Палата Верховного Суду, суд першої інстанції однозначно вирішив питання про права та інтереси дітей відповідача, що захищаються Конвенцією про права дитини та чинним законодавством України, відтак вони мають право на оскарження відповідного рішення в силу приписів ч.1 ст.352 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_5 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідач ОСОБА_4 , є батьком малолітнього ОСОБА_1 .

Стаття 59 ЦПК України передбачає, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

З наведеного слідує, що процесуальні права малолітнього, неповнолітнього реалізують в даному випадку батьки, як їх законні представники. І лише законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам, в тому числі адвокатам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі, які є законними представниками малолітного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . брали участь у справі, тобто були залучені до розгляду в якості відповідачів, мали право заявляти клопотання, в тому числі щодо залучення до участі у розгляді у справі їх дітей, знали про прийняте судове рішення, скористались правом апеляційного та касаційного оскарження.

Тому посилання апелянта на те, що оскаржуваним рішенням порушуються права дітей відповідачів спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

З наведеного вище вбачається, що на час ухвалення рішення Сихівського районного суду м. Львова апелянти малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не були, та за відсутності клопотань законних представників сторін не могли бути, повідомлені про розгляд справи, а також залучені до участі у справі.

За таких обставин, адвокат Патько Н.Я., яка представляє безпосередньо малолітного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ордерів від 29.05.2019 року, без доручення батьків на представлення інтересів їх дітей, безпідставно вказує на те, що вказаним рішення порушуються права дітей, тоді як спір виник з договірних відносин між позивачем та відповідачами, батьками апелянтів, які не встановлюють, не змінюють та не припиняють права та обов`язки цих осіб. Враховуючи наведене адвокат Патько Н.Я. не відноситься до кола осіб, які наділені правом апеляційного оскарження рішення суду у вказаній цивільній справі, за правилами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Крім того, апеляційна скарга не містить будь-яких доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Визначаючи право осіб, які не брали участь у справі, на апеляційне оскарження при вирішенні судом питань про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, законодавець у статті 358 ЦПК України - відмова у відкритті апеляційного провадження, не передбачив підстав відмови у відкритті апеляційного провадження для суб`єктів оскарження, якщо їхні цивільні права свободи, інтереси та (або) обов`язки не порушені.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Суд вважає, що в даному випадку звернення із заявою про перегляд рішення суду після спливу одного року з дня його постановлення особою, про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, яка не була та не могла бути повідомлена про розгляд справи, а також залучена до участі у справі, не може бути підставою для поновлення строку на оскарження, враховуючи імперативні приписи ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення судового рішення особою, не уповноваженою на здійснення представництва неповнолітніх та малолітніх дітей, які не були та не могли бути повідомлені про розгляд справи, а також не могли бути залучені до участі у справі, і права, свободи та інтереси яких оскаржуваним рішенням не порушуються, суд зобов`язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, постановлене у складі головуючого судді Горбань О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389 - 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 червня 2019 року.

Суддя Копняк С.М.