Справа № 236/2048/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю: секретарів: Снігирьової О.Ю., Білоус Д.А., Колеснік О.І.,

Олійник С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, Фесенко А.Л., ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

представників відповідачів: Рогова О.А., Біленко Г.М., Джумалієва Ж.А.,

Медяник К.С., Кононенко І.Ю., ОСОБА_11,

представника третьої особи Філонової І.М.,

свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8.,

експертів: Годяцької С.В., Сафіян Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Лиманської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Лиманський районний виробничий відділ Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі, про відшкодування моральної шкоди, про визнання недійним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», про визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, про припинення права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, обґрунтувавши позовні вимоги наступним. Згідно з державним актом серії НОМЕР_1 від НОМЕР_3 липня 2007 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 0,0607га, розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. 15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачці надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м.

Відповідач ОСОБА_5 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1, що межує з земельною ділянкою позивачки. В період часу 2007-2008 роки ОСОБА_5 здійснила будівництво паркану між їх земельними ділянками.

В 2016 році у позивачки виникли сумніви щодо відповідності меж належної їй земельної ділянки, вказаної в правовстановлюючих документах до меж в натурі, тому вона звернулася до інженера-геодезиста а потім до судового експерта Пальченко О.Ю., отримала висновок №226/8 від 08.08.2016 року, відповідно до якого розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки НОМЕР_3 відносно межових знаків. Для того, щоб межові знаки земельної ділянки НОМЕР_4 відповідали правовстановлюючим документам необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки НОМЕР_3 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_1 і на відстань 0,7 м по торцевому боку.

Інженеру-геодезисту позивачкою сплачено за договором 300 грн., судовому експерту - 1536 грн., транспортні видатки на доставку експерта до місця дослідження склали 400 грн.

Добровільно усунути перешкоди в користуванні належною позивачці земельною ділянкою відповідач не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду.

Крім того, неправомірними діями відповідачки, що виразилися в незаконному володінні частиною земельної ділянки позивачки, останній завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн.

Правовими підставами заявлених позовних вимог позивач зазначила ст. 14 Конституцію України, ст. 23, 317, 319, 322, 373, 374, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 79, 125, 126, 212 ЗК України.

Позивач просила усунути перешкоду в користуванні, належною їй на праві власності земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати огорожу між земельними ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки НОМЕР_3 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_1 і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Стягнути з відповідачки на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Ухвалою судді (Шавиріної Л.П.) від 17.08.2016 року відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання, запропоновано відповідачеві надати письмові заперечення проти позову (а.с.18 т.1).

31.08.2016 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_5, в яких вона позовні вимоги не визнала, зазначила, що з позивачкою у них дійсно виникли суперечності щодо межі земельних ділянок, з приводу яких проводилися перевірки фахівцями органів місцевої влади, які встановили, що не вона, а ОСОБА_1 незаконно розпоряджається її частиною земельної ділянки. Відповідач не погоджується з експертним висновком №226/8 від 08.08.2016 року, оскільки експертне дослідження проводилося візуально, тобто без відповідних схем, матеріалів аєрозйомок; при обстеженні фахівцями органів місцевої влади в 2007 році було встановлено, що господарчих побудов і будинку на земельній ділянці НОМЕР_4 не має, так як вони зруйновані, в той же час на момент проведення експертного дослідження в 2016 році вже мається збудоване домоволодіння, в той час як огорожа була вже збудована до побудови будинку позивачкою. Допущені порушення і експертом - геодезистом, який виносив межі земельної ділянки в натурі. Спричинення моральної шкоди нічим не підтверджено. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 54-55 т.1).

Ухвалою Краснолиманського міського суду від 12 вересня 2016 року цивільну справу призначено до судового розгляду ( а.с.128-129 т.1).

НОМЕР_3.09.2016 року відповідно до Розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, які перебувають у провадженні судді Шавиріної Л.П. №23 від НОМЕР_3.09.2016 року цивільна справа №236/885/16 розподілена судді Саржевській І.В. згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи (а.с. 141 т.1).

13.02.2017 року позивачка подала уточнюючу позовну заяву, де в якості співвідповідачів окрім ОСОБА_5 зазначила: Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лимані та Краснолиманському районі та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія (а.с.10-15 т.2). При цьому позивач зазначила, що судовим експертом Пальченко О.Ю. у висновку №226/8 від 08.08.2016 року зазначено, що фактичні межі земельної ділянки, розташовані по АДРЕСА_2 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах, а саме в плані Державного акту на право власності на земельну ділянку від НОМЕР_4.07.2007 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також розташуванням межових знаків даної земельної ділянки, тому, що з боку земельної ділянки НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по АДРЕСА_1) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки НОМЕР_4 відносно межових знаків. Для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 необхідно демонтувати огорожу довжиною 36,11 м між земельними ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 і перемістити її в бік земельної ділянки відповідачки на відстань 0,8 м по АДРЕСА_1 і на відстань 0,7 м по торцевому боку.

Позивач обґрунтувала залучення співвідповідачів тими обставинами, що відповідно до рішення Лиманської міської ради від 23.12.2016 року №7/22-995 було затверджено технічну документацію і передано безоплатно ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1. Вказане рішення позивачка вважає неправомірним, в тому числі оскільки при оформленні технічної документації не були узгоджені межі з позивачкою, як власницею суміжної ділянки, чим порушені вимоги земельного законодавства.

Просила суд зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні належної їй на праві приватної власності земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі між земельними ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_2, перемістивши

огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки НОМЕР_3 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_1 і на відстань 0,7 м по торцевому боку. Стягнути з відповідачки на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Визнати недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови міської ради і державну реєстрацію цієї земельної ділянки.

Визнати недійсним і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33241495 від НОМЕР_4.12.2016 року 13:39:38 виконавчого комітету Лиманської міської ради щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1 власник ОСОБА_5

Припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 13.02.2017 року задоволено клопотання позивачки щодо залучення до участі в справі в якості співвідповідачів: Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лиман та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія (а.с. 41-42 т. 2).

Відповідачем - Лиманською міською радою 27.02.2017 року надані заперечення на позовну заяву, в яких представник відповідача Медяник К.С., просить позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування рішення ради залишити без задоволення, провадження в цій частині закрити, оскільки земельні спори з суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності відносяться до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства не допускається (а.с. 58-61 т. 2).

Ухвалою суду від 27.02.2017 року за клопотанням позивачки та її представника адвоката Фесенко А.Л. змінено у справі первісного відповідача - міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лиман на належного відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 64-65 т.2).

09.03.2017 року позивачка до суду подала уточнюючу позовну заяву, де в якості співвідповідачів зазначила: ОСОБА_5, Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області та в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія. Позовні вимоги, викладені в попередній заяві від 13.02.2017 року підтримала (а.с. 76-81 т.2).

13.03.2017 року відповідачка надала суду додаткові заперечення в яких зазначила, що в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, де володар земельної ділянки та володарі суміжних земельних ділянок вносять свої претензії, зауваження, ставлять підписи; відсутня кадастрова зйомка яка проводилась інженером-геодезистом ОСОБА_8.; не підтверджена дата будівництва огорожі між спірними земельними ділянками (а.с.84-86 т.2). У позові просила відмовити у повному обсязі.

01.06.2017 року відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надані заперечення на позов, в яких представник відповідача Кононенко І.Ю. зазначила, що ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 0,0607га, що розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Обмінний файл прийнято 20.06.2007 року. Розробником землеврядної документації є КРВ ДРФ ДП «ЦДЗК». Обчислення каталогу координат виконав Литвин А.Ю. Згідно ортофотоплану дана земельна ділянка лежить не коректно відповідно до існуючих парканів і будівель.

У червні 2016 року до Краснолиманського районного виробничого відділу ДП «ЦДЗК» ДРФ звернулася ОСОБА_5 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 для подальшого оформлення права власності на дану земельну ділянку. При цьому замовник попередила про існуючий спір з сусідкою - ОСОБА_1 через межу.

З приводу подальшого розв'язання спору з суміжним землекористувачем ОСОБА_5 звернулася до Лиманської міської ради. Постійно діюча земельна комісія Лиманської міської ради здійснила обстеження земельних ділянок на місцевості та надала відповідь з рекомендацією оформити право власності або користування на земельну ділянку та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Після отримання вказаної відповіді ОСОБА_5 замовила виготовлення технічної документації. Був виготовлений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання встановленого зразку та погоджений з сумісними землевласниками. Оскільки ОСОБА_1 відмовилася погодити вже існуючі межі, ОСОБА_5 звернулася до Лиманської міської ради для вирішення спору та узгодження меж.

02.09.2016 року комісія з розгляду та вирішенню земельних спорів розглянула заяву ОСОБА_5, погодила межі між земельною ділянкою НОМЕР_3 та земельною ділянкою НОМЕР_4.

Державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 власник ОСОБА_5 проведена 22.09.2016 року. Обчислення каталогу координат виконала Філонова І.М. Згідно ортофотоплану дана земельна ділянка лежить коректно відповідно до існуючих парканів і будівель.

Таким чином позивачем не доведено чим саме Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області порушив права ОСОБА_1, а також не висунуто жодної позовної вимоги до цього відповідача. Просила залучити ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не як відповідача, а як третю особу (а.с.155-158 т.2).

Ухвалою суду від 16.06.2017 року задоволено клопотання позивачки та її представника адвоката Фесенко А.Л., по справі призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідницькому інституту судових експертиз МЮ України. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи ( а.с.186-188 т.2).

17.10.2017 року ухвала від 16.06.2017 року разом з матеріалами цивільної справи повернута до суду у зв'язку з неможливістю надання висновку, оскільки кошти на оплату експертизи та додаткові матеріали не надійшли (а.с.203 т.2).

Ухвалою суду від 06.12.2017 року по справі призначена судова земельно-технічна експертиза із залученням спеціаліста-геодезиста, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідницькому інституту судових експертиз МЮ України. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи ( а.с.23-25 т.3).

Ухвалою суду від 20.12.2018 року відновлено провадження у справі у зв'язку з надходженням до суду матеріалів цивільної справи з висновками судової земельно-технічної експертизи № 2846 від 23.11.2018 року (а.с.83-84 т.3).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 20.04.2018 року позивачка просила задовольнити позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві. Пояснила, що земельну ділянку їй подарувала мати. При оформленні земельної ділянки у власність межовим знаком був паркан між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

Представник позивача адвокат Фесенко А.Л. в судовому засіданні виклав зміст та підстави позовних вимог, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона дійсно є власницею земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1, що межує з земельною ділянкою позивачки. Земельна ділянка їй в користування була видана ще в 1973 році. Зразу були встановлені межі з сусідами, встановлені паркани. В 2005 році паркан між її земельною ділянкою та земельною ділянкою НОМЕР_4 був відремонтований за її кошти. При цьому паркан не пересувався, а лише ремонтувався, що можуть підтвердити свідки. Заперечила, що вона підписувала Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, на який посилається ОСОБА_1 Коли вона в 2016 році оформлювала право власності на земельну ділянку, то позивачку неодноразово викликали, але вона не прибула, тому комісія виконкому погодила межі. В натурі земельні ділянки розташовані вірно, лише відбулося зміщення обмінних файлів між будинками НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_6. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача адвокат Рогов О.А. в судовому засіданні виклав зміст та підстави заперечень проти позовних вимог, просив у позові відмовити. В тому числі наголосив на тому, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Згідно з п. 3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами, в тому числі парканами, огорожами, фасадами будівель межові знаки не встановлюються. Відсутність у ОСОБА_1 межових знаків та її пояснення в судовому засіданні підтверджує, ті обставини, що на момент оформлення її земельної ділянки у власність паркан між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 існував. Доказів того, що з 2007 року паркан пересувався відповідачкою суду позивачкою не надано.

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області Шуляченко І.О. належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання 18.06.2019 року не прибула, надала заяву про без розгляд справи її участі (а.с.167 т. 3).

Представник відповідача Лиманської міської ради Медяник К.С. в судовому засіданні 20.04.2018 року виклав зміст та підстави заперечень проти позовних вимог. Наполягав на тому, що спір в частині визнання недійсним рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» є адміністративним спором. Тому просив провадження в цій частині закрити. Наголосив, що оскаржуване рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року є правомірним, ухвалено на підставі технічної документації, наданої ОСОБА_5

Представник відповідача - Лиманської міської ради Джумалієв Ж.А. в судовому засіданні 20.04.2018 року проти заявлених позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. Пояснив, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При встановленні меж земельної ділянки ОСОБА_1 в 2007 році межові знаки збігалися з існуючим парканом. При оформленні результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 виникла помилка та всі ці ділянки змістилися, що видно на кадастровій карті. Проте в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок відповідають. Ситуація що виникла може бути усунена шляхом внесення змін в обмінний файл.

Представник відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Біленко Г.М. в судовому засіданні 20.04.2018 року виклала зміст та підстави заперечень проти позовних вимог, в тому числі наголосила, що Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності. Оскільки реєстратору ОСОБА_5 було наданно відповідне рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», сплачений адміністративний збір, тому була проведена державна реєстрація зазначеної земельної ділянки. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.227 т.2), при цьому представником Кононенко І.Ю. 01.06.2017 року надані письмові заперечення на позов (а.с.155-158 т.2).

Представник третьої особи - Лиманського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Філонова І.М. у судовому засіданні 20.04.2018 року проти заявлених позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що до філії звернулася гр. ОСОБА_6 для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, при цьому заявниця повідомила про існуючий спір між нею та суміжним землекористувачем. У зв'язку з чим останній було рекомендовано зі спірним питанням звернутися до Лиманської міської ради, що вона і зробила. Було з'ясовано, що земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 лежать некоректно в земельному кадастрі. У будинку НОМЕР_6 також мається помилка, яку власник погодився виправити. Усі інші сумісні землекористувачі, окрім позивачки узгодили ОСОБА_5 межі земельної ділянки. Була зроблена кадастрова зйомка на місці та технічна документація виготовлена до існуючого старого паркану.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні рішенням Краснолиманської міської ради від 30.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» №5/12-740 ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 607 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_23 (а.с. 24-НОМЕР_3 т.2).

Позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 0,0607 га, розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від НОМЕР_3.07.2007 року (а.с.29 т.1).

Право власності на земельну ділянку зареєстроване, внесено до Державного реєстру земель 01.08.2007 року (а.с.30 т.1).

Згідно акту обстеження домоволодіння по вул. АДРЕСА_2 від 02.04.2007 року, складеного техніком Слов'янського БТІ житловий будинок та господарські споруди на момент огляду зруйновані (а.с.30 т.2).

15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачці надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м на відстані 2,0 м від червоної смуги та 2,0 м від межі земельної ділянки справа (а.с.31 т.1).

Згідно рішення виконкому Краснолиманської міської ради від НОМЕР_4.03.1973 року ОСОБА_7 надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці АДРЕСА_3, площею 600 кв.м (а.с.155 т.1). На підставі цього рішення проведено відвід земельної ділянки (а.с.155 т.1).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_7 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_3, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2419 від НОМЕР_3.12.1973 року. Право власності на належний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ за номером запису: 6693 в книзі: 45 (а.с.58 т.1).

Відповідачка ОСОБА_5 успадкувала після померлого чоловіка (ОСОБА_7) житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.07.2012 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., за реєстровим №2108 (а.с.59 т.1).

Право власності на належний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ 19.07.2012 року за номером запису: 6693 в книзі: 45 (а.с.61 т.1).

КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ виготовлений технічний паспорт №10-7569 на зазначений житловий будинок станом на 06.06.2012 року, в якому міститься план земельної ділянки садибного житлового будинку, де зазначено, що він межує з земельною ділянкою НОМЕР_4 (а.с.62-67 т.1).

Отже земельні ділянки НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 є суміжними.

Згідно договору №1/06-16 від 24.06.2016 року на виконання проектно-дослідницьких робіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях землевпорядкуванню (а.с.35 т.1) ФОП ОСОБА_8, який має сертифікат інженера-геодезиста, на замовлення ОСОБА_1 виконав роботи по винесенню меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_2. При цьому був складений Акт встановлення меж земельної ділянки від 30.06.2016 року, а саме встановлені межі вищезазначеної земельної ділянки площею 0,0607 га (а.с.36 т.1).

Також був складений Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи ОСОБА_5 (земельна ділянка НОМЕР_3), ОСОБА_9 (земельна ділянка НОМЕР_6), ОСОБА_10 (земельна ділянка по АДРЕСА_4) (а.с. 37 т.1). Проте Акт, доданий позивачкою при звернення до суду не містить будь-якої інформації, навіть дати його складання (а.с. 37 т.1).

13.02.2017 року позивачкою наданий інший Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи ОСОБА_5 (земельна ділянка НОМЕР_3), ОСОБА_9 (земельна ділянка НОМЕР_6), ОСОБА_10 (земельна ділянка по АДРЕСА_4), в якому зазначено, що він виконаний інженером-землеврядником Зіркою Н.Ф. в присутності ОСОБА_1, проте дата складання не зазначена, акт не підписаний ані землеврядником, ані ОСОБА_1 (а.с. 29 т.2).

При цьому в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 заперечувала що підписувала зазначений акт.

На замовлення позивачки судовим експертом Пальченко О.Ю. (свідоцтво №1449 від 02.07.2010 року) проведено будівельно-технічне дослідження з питань: чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дану земельну ділянку, а також акту виносу в натурі межових знаків даної земельної ділянки; якщо не відповідає то в чому полягає невідповідність; що необхідно виконати для того, щоб межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідали правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку.

Згідно висновку судового експерта Пальченко О.Ю. №226/8 від 08.08.2016 року: «Розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам, а саме Державному акту на право власності на земельну ділянку від НОМЕР_3 липня 2007 року кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду (по АДРЕСА_1) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки НОМЕР_3 відносно межових знаків.

З боку земельної ділянки НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 огорожа встановлена на відстані 0,3 м від межових знаків в бік земельної ділянки НОМЕР_6.

Для того, щоб межі земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідали правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку, необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки НОМЕР_3 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_1 і на відстань 0,7 м по торцевому боку.

Демонтувати огорожу між земельними ділянками НОМЕР_4 та НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 і встановити огорожу в відповідності з межовими знаками довжиною 36,11 м, а саме перенести огорожу на відстань 0,3 м в бік земельної ділянки НОМЕР_4» (а.с. 10-42 т.1).

За повідомленням судового експерта Пальченко О.Ю. від 09.08.2016 року у висновку №226/8 експертного будівельно-технічного дослідження на 11, 12 аркушах була допущена технічна помилка, а саме у висновку зазначено, що «…Розтушування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам …, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по АДРЕСА_1) і 0,7 м по торцевому боку в бік земельної ділянки НОМЕР_4 відносно межових знаків…».

Насправді повинно бути: «Фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, НОМЕР_4 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах, а саме в плані Державного акту на право власності на земельну ділянку від НОМЕР_3 липня 2007 року кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також з розташуванням межових знаків даної земельної ділянки, так як з боку земельної ділянки НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8 м по фасаду (по АДРЕСА_1) і 0,7 м по торцевому боку в бік земельної ділянки НОМЕР_4 відносно межових знаків, а також на земельній ділянці НОМЕР_4 встановлено огорожу на 0,3м по всій довжині (36,11 м) в бік земельної ділянки НОМЕР_6 відносно межових знаків» (а.с.120 т.1).

З вказаного висновку вбачається, що фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах.

01.07.2016 року ОСОБА_5 звернулася до Лиманської міської ради зі скаргою на дії ОСОБА_1 та її чоловіка, щодо переносу існуючого між земельними ділянками паркана (а.с.68 т.1).

Згідно відповіді Лиманської міської раді від 01.08.2016 року спеціалістами міської ради з виїздом на місце було зроблено обстеження земельних ділянок, в ході якого встановлено, що обмінні файли земельних ділянок НОМЕР_4 та НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 розміщені та укладені на кадастровій карті зі зміщенням, що не відповідає існуючим в натурі (на місцевості) межам по паркану, тобто зміщені у бік присадибної ділянки НОМЕР_3 орієнтовно на 1 м. Рекомендовано оформити право власності на земельну ділянку (а.с.69 т.1).

Згідно з висновком № 2846 від 23.11.2018 року судової земельно-техничної експертизи, що його виготовлено експертами Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_6 не відповідають за складом та змістом вимогам чинного законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Але виходячи з наведеного, невідповідностей вимогам нормативно-правових та інших актів з питань землеустрою та землекористування, за правилами оформлення, які впливають на результати заходів передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, по АДРЕСА_2 та його затвердження, станом на 30.05.2007, за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою.

Згідно зведеному схематичному плану фактичні межі земельних ділянок не співпадають з межами земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1, НОМЕР_4, АДРЕСА_5, а отже не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. З огляду на викладене можна дійти висновку, що фактичні межі вказаних земельних ділянок також не відповідають і актам прийому-здачі межових знаків на зберігання, даних земельних ділянок та по межам з кожною із зазначених земельних ділянок.

Оскільки при дослідженні попередніх питань були визначені невідповідності технічних документацій із землеустрою та їх затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а фактичні межі земельних ділянок не співпадають, а подекуди і перетинаються влаштовуючи накладення, згідно вказаним межам в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру (ДЗК), то і фактичний порядок користування земельними ділянками, які розташовані адресами: АДРЕСА_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_6 та АДРЕСА_5, не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування.

При візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, № НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5, зокрема порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не проглядається. Паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи фотофіксацію візуального дослідження земельних ділянок, можливо прийти до висновку, що порушень землекористувань, в тому числі самовільного зайняття не виявлено. Але враховуючи дослідження питання 2, відносно фактичних меж земельних ділянок, дещо зміщені межі за правовстановлюючими документами, інформація про які внесена до бази ДЗК.

Згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, на якому нанесено фактичне місцеположення меж земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, № НОМЕР_6 по АДРЕСА_1, та дані про межі цих земельних ділянок, інформація про які занесена до автоматизованої системи ДЗК, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками, можливе невідповідне виконання топографо-геодезичних робіт у процесі виробництва технічних документацій із землеустрою на вищевказані ділянки або внесенні інформації до бази ДЗК та реєстрації прав власності на них у 2006 - 2016 роках. При виконанні співставлення, виявлено, зокрема, порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

Оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку АДРЕСА_5, Церкви Євангельських християн-баптистів були виконані у 2006 році і межі були закріплені межовими знаками у вигляді стовпів паркану, то ймовірно, при формуванні земельної ділянки АДРЕСА_1, та вирахуванні її площі були використані межі, за фактичним користуванням, зокрема з суміжною ділянкою АДРЕСА_5. З огляду на вищенаведене, можна прийти до висновку, що збільшення розмірів та площі земельної ділянки ОСОБА_5, АДРЕСА_1, було здійснено тільки за рахунок суміжної ділянки АДРЕСА_5, яка за правовстановлюючими документами, наданими на дослідження, знаходиться в постійному користування Церкви Євангельських християн-баптистів (а.с. 55-80 т.3).

Тобто, з вказаного висновку вбачається, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) як позивачки так і відповідачки за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Проте експертами при візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, № НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5, порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не виявлено. За висновком експертів паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Самовільного зайняття не виявлено. Виявлено порушення меж земельних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

В судовому засіданні (24.04.2019 року) судові експерти Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Годяцька С.В. та Сафіян Д.В. надали роз'яснення зазначеному висновку.

Так експерт Годяцька С.В. пояснила, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою АДРЕСА_1 дійсно мала деякі недоліки, але в цілому вони не мають правових наслідків. Аналогічна ситуація за адресою АДРЕСА_6. Щодо проекту землеустрою відведення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2, як станом на НОМЕР_6.05.2007 року, так і станом на момент проведення дослідження за станом і змістом не відповідає вимогам чинного законодавства та інших нормативно - правових актів у сфері землеустрою. Земельна ділянка АДРЕСА_1 по ширині не збільшувалася. Площа накладення меж земельних ділянок не була предметом експертного дослідження. Таким чином, виявлене зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, по факту це є не порушенням меж землекористування.

Експерт Сафіян Д.В. надав суду пояснення, що фактичні межі земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 Донецької області не співпадають з межами, які вказані в правовстановлюючих документах. При візуальному обстеженні і дослідженні територій спірних земельних ділянок було встановлено, що паркани, що їх відокремлюють виглядають давніми.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від НОМЕР_6 травня 2019 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 адвоката Фесенка А.Л. про призначення по справі додаткової судової земельно-технічної експертизи було відмовлено.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ст. 391 ЦК України).

Пленум ВСУ у Постанові № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі - Постанова) роз'яснив, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

При цьому відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказом на обґрунтування позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні належної їй на праві власності земельною ділянкою позивачкою наданий висновок судового експерта Пальченко О.Ю. №226/8 від 08.08.2016 року, щодо того, що фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах.

Згідно договору №1/1-17 від 2017 року на виконання проектно-дослідницьких робіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях землевпорядкуванню (а.с.35-36 т.2) ФОП ОСОБА_8, на замовлення ОСОБА_1 виконав роботи щодо побудови земельних ділянок за координатами та дійшов висновку, що площа перетину земельних ділянок НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 дорівнює 20 м кв. (а.с.37-38 т.2).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8. суду показав, що він як геодезист за допомогою спеціального інструменту - тахеометру (сертифікованого) за заявою ОСОБА_1, з укладанням договору, виніс межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 в натуру (на місцевості), за наслідками якого був складений Акт. Згідно наявних документів на право власності межі земельної ділянки не співпадали з фактичними межами до 1 м, помилки припустити він не міг. Коли експерти проводили огляд на місцевості він також був присутній, експерти використовували інструмент менш точний ніж у нього. Між земельними ділянками НОМЕР_4 та НОМЕР_3 був паркан.

У висновку № 2846 від 23.11.2018 року судової земельно-технічної експертизи також зазначено, що фактичні межі земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. Проте згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками експертами зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

Показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_12 та актом від 03.03.2017 року підтверджується, що паркан між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 був побудований до оформлення права власності на земельну ділянку позивачкою у 2007 році. На застарілий стан парканів вказується і у висновку № 2846 від 23.11.2018 року.

Так, свідок ОСОБА_13 суду показав, що мешкає по сусідству з позивачкою та відповідачкою у буд. АДРЕСА_7. В 2005 році він за проханням ОСОБА_5 ремонтував паркан між земельними ділянками, а саме між старими стовпчиками натягував сітку - рабицю. При цьому паркан домоволодіння НОМЕР_3 не зміщувався, та на теперішній час перебуває на тому ж самому місці.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що мешкає за адресою: АДРЕСА_8. В 2005 році придбав у ОСОБА_15 будинок НОМЕР_4 під розбирання. Будинок був з дерева, обкладений цеглою. При цьому договір сторони не укладали. В той же час він розібрав будинок до фундаменту. Між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на той час був паркан з сітки-рабиці, який не переміщувався. Зараз на місці старого фундаменту побудований новий будинок.

Згідно Акту від 03.03.2017 року, який складено головою вуличного комітету та підписано 4 свідками (мешканцями АДРЕСА_1), за адресою АДРЕСА_1 з 1975 року та по теперішній час мешкали: ОСОБА_7 (помер в 2006 році), ОСОБА_5, ОСОБА_16 Територія вказаного домоволодіння була огороджена парканом з 1973 року по теперішній час згідно плану та даних очевидців. Весь час паркани підтримувалися в нормальному стані (а.с.83 т.2).

ГУ Держгеокадастру у Донецькій області підтвердило, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 власник ОСОБА_5 згідно ортофотоплану лежить коректно відповідно до існуючих парканів і будівель (а.с.156 т.2).

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

За правилами статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

За змістом пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж в натуру на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Отже встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При встановленні меж земельної ділянки ОСОБА_1 в 2007 році межові знаки збігалися з існуючим парканом.

З пояснень представника відповідача - Лиманської міської ради Джумалієва Ж.А. при оформленні результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 виникла помилка та всі ці ділянки змістилися, що видно на кадастровій карті. Проте в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок відповідають. Ситуація, що виникла, може бути усунена шляхом внесення змін в обмінний файл.

Експертами також зроблений висновок, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по спірним ділянкам не відповідає за складом та змістом вимогам чинного законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою та можливе невідповідне виконання топографо-геодезичних робіт у процесі виробництва технічних документацій із землеустрою на вищевказані ділянки або внесенні інформації до бази ДЗК та реєстрації прав власності на них у 2006 - 2016 роках (висновок № 2846 від 23.11.2018 року).

Згідно із пунктом 3.8 вищевказаної Інструкції межові знаки не встановлюються на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наголошувала на тому, що при оформленні земельної ділянки у її власність межовим знаком був існуючий паркан між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Тобто, позивачем не доведено, що відповідачем порушені межі земельної ділянки, а саме відповідачкою здійснювалося переміщення паркану.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки шляхом демонтування огорожі між земельними ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови міської ради і державну реєстрацію цієї земельної ділянки; визнати недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33241495 від 28.12.2016 року 13:39:38 виконавчого комітету Лиманської міської ради щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1 власник ОСОБА_5 та припинення права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, суд наголошує наступне.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 на праві власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с.59 т.1).

ОСОБА_5 09.08.2016 року звернулася до Краснолиманського районного відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія з заявою із виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.74 т.1).

Краснолиманським районним відділом ДП «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія ОСОБА_5 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, в натурі (на місцевості), яка включає план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки та кадастровий план земельної ділянки (а.с.71-101, а.с. 158-184 т.1).

Згідно з Актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, що складений комісією з розгляду та вирішення земельних спорів в межах населених пунктів на території Лиманської міської ради від 02.09.2016 року встановлено, що: «ОСОБА_5 укладений договір з суб'єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі даного договору була виготовлена технічна документація. До складу технічної документації входить акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, який підлягає погодженню з суміжними землевласниками чи землекористувачами. Однак при погодження межі земельної ділянки з гр. ОСОБА_1 власницею суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1, НОМЕР_4, вона відмовилася підписувати акт без поважних на то причин».

Комісія вивчивши обставини справи дійшла до висновку погодити межі між земельної ділянки гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1,НОМЕР_3 площею 0,0681 га, яка знаходиться в стадії розробки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с.177 т.1).

13.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Лиманської міської ради з заявою, в якій «пропонувала відкласти розгляд надання згоди на приватизацію ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 до вирішення цивільного спору з меж суміжних ділянок Краснолиманським міським судом» (а.с.32-33 т.2).

Згідно з рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», затверджено технічну документацію із землеустрою, передано у безоплатну власність ОСОБА_5 земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_5) загальною площею 0,0681 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, із земель житлової та громадської забудови міської ради (а.с.218 т.1).

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 580/168/16-ц погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

А отже посилання відповідачки на неправомірність рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» у зв'язку з неузгодженням з нею меж не є підставою для визнання недійсним даного акту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини третьої статті 140 та частини першої статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статею 26 зазначеного Закону передбачено, в тому числі, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми законодавства та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивачки щодо незаконності та необхідності скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995.

За змістом статті 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки . При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

На підставі рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 державним реєстратором Біленко Г.М. 28.12.2016 року зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.219 т.1).

Будь-яких порушень з боку державного реєстратора судом не встановлено, а отже в позовних вимогах щодо визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1 власник ОСОБА_5 слід відмовити.

З урахуванням викладеного, підстав для припинення права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 суд не вбачає.

Щодо заперечень представника відповідача - Лиманської міської ради Медяника К.С. з приводу того, що даний спір в частині визнання недійсним рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» є адміністративним спором, суд наголошує таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, спір у справі, що розглядається, стосується права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку. Суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право. Аналогічна правова позиція була висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа № 21-3296а15).

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Оскільки судом не встановлено порушення права власності ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку з боку ОСОБА_5, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, усі, понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, в тому числі, пов'язані з проведенням експертизи, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12-13, 76-84, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Лиманської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Лиманський районний виробничий відділ Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі, про відшкодування моральної шкоди, про визнання недійним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», про визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, про припинення права власності на земельну ділянку - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Донецький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 01.07.2019.

Суддя -