КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/8304/2019 Головуючий в 1 інстанції - Васалатій К.А.
Унікальний № 756/3308/19 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО ПЛАНБУД», про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО ПЛАНБУД», про стягнення заборгованості за договором про надання безповоротної фінансової допомоги.

В ході розгляду справи позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Універсал Банк» у сумі, що відповідає ціні позову. В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, оскільки відповідач має можливість витратити грошові кошти, які є предметом спірних правовідносин між сторонами.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 рокузаяву задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» у сумі 853 902 грн. 08 коп., що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Універсал Банк».

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та спрямованим на заволодіння коштами ввіреного йому підприємства. Крім того, скаржник вказував, що позивач не довів, що незабезпечення позову в обраний ним спосіб може ускладнити виконання майбутнього рішення суду, а також зазначав, що судом безпідставно не застосовано зустрічне забезпечення.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Так, даний спір має майновий характер, а судом накладено арешт на грошові кошти у тому розмірі, який відповідає ціні позову.

Тобто, метою забезпечення даного позову є гарантія наявності на банківському рахунку відповідача суми коштів, які просить стягнути позивач, у випадку задоволення судом даного позову.

Між тим, у випадку незабезпечення позову та витрати ТОВ «УЛФ-Фінанс» відповідної суми коштів, виконання майбутнього рішення суду може бути значно утруднене.

При цьому, накладення арешту на грошові кошти відповідача у сумі 853 902 грн. 08 коп. не впливає на здатність підприємства здійснювати господарську діяльність, оскільки, як зазначає сам скаржник, статутний капітал ТОВ «УЛФ-Фінанс» становить понад 85 мільйонів грн.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог, оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, підлягають встановленню судом першої інстанції в ході розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Щодо невжиття судом першої інстанції зустрічного забезпечення, то в силу ч. 1 ст. 154 ЦПК України застосування інституту зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, обставини для обов`язкового зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку відсутні.

Крім того, заявник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про застосування зустрічного забезпечення в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує право відповідача на мирне володіння належним йому майном, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді