Справа №751/2974/19
Провадження №2/751/863/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участю секретаря судових засідань Грищенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені і за дорученням якого діє адвокат Копейкін Сергій Олексійович до держави України в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Чернігівської області, ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

з участю представника прокуратури Чернігівської області Сапон О.А.,

І. Стислий виклад позиції позивача.

Кривий В.О., від імені і за дорученням якого діє адвокат Копейкін С.О. звернувся до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Чернігівської області, ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в якому просить: стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 249 962,70 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що органами досудового розслідування, в особі слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Бредюка ОМ. 02.04.2014 року внесено відомості до ЄРДР за №0001385 за ч. 1 ст. 307 КК України. Відповідно Реєстру матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_1 , починаючи з 15.04.2014 року до моменту затримання 21.05.2014 року в порядку ст.208 КПК України слідчим цього СВ ЧMB ОСОБА_2 , проводився комплекс негласних слідчо-розшукових дій. 23.05.2014 року ОСОБА_1 звільнений з ізолятору тимчасового тримання затриманих осіб Чернігівського РВ УМВС, 22.05.2014 року та 18.07.2014 року повідомлено про підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК, 18.07.14 року підготовлений та підписаний обвинувальний акт за звинуваченням у їх скоєнні, затверджений в той же день старшим прокурором прокуратури м. Чернігова Деркач Г.І. і кримінальне провадження направлено до Новозаводського районного суду м. Чернігова для розгляду по суті. Посилається, що вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.12.2014 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, вирок скасований ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10.04.2015 року за апеляційною скаргою прокурора Грицана A.A. і кримінальне провадження повернуто до суду першої інстанції. Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року ОСОБА_1 засуджено до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК приєднано не відбуту частину покарання за іншим вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.10.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року за його апеляційною скаргою, змінено шляхом виключення конфіскації майна. Вказує, що на виконання вищевказаного вироку ОСОБА_1 з 01.04.2016 року до 28.07.2016 року, а всього з урахуванням тримання в ITT, рівно 4 місяці перебував в місцях позбавленні волі Житомирської області. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.07.2016 року ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, при цьому висвітлені кричущі порушення вимог КПК під час збирання доказів, їх фальсифікацію і ігнорування попередніми судовими інстанціями Чернігівщини законних вимог сторони захисту та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду від 05.10.2016 року вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року скасовано і направлено на новий судовий розгляд. Ухвалою судді Новозаводського райсуду Овсієнка Ю.К. від 28.02.2019 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрите на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Апеляційна скарга на незгоду з мотивами закриття кримінального провадження та необхідність посилання на одну з трьох реабілітуючих підстав, передбачених п.1-3 ч.1 ст.284 КПК, ухвалою апеляційного суду від 11.04.2019 року залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Починаючи з 14.04.2014 року по 21.05.2014 року щодо позивача незаконно проводився комплекс НСРД і далі до 11.04.2019 року перебував під слідством та судом. Зазначає, що за цей період часу внаслідок незаконного порушення стосовно нього кримінального провадження, проведення комплексу НСРД, розслідування справи, здійснення процесуального керівництва за розслідуванням злочину, якого не вчиняв, незаконного повідомлення про підозру та підтримання в суді необгрунтованого обвинувачення, засудження та тривалого позбавлення волі зазнав моральної шкоди, яка виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршенні стосунків з оточуючими людьми, все це очорнило та принизило в їх очах, поклало пляму на репутацію, завдало душевні страждання, негативні зміни в емоційному стані. Багато знайомих змінило своє відношення, але нійбільш болючим був удар по сімейному життю. З почуттями приниження та душевного страждання прожив 5 років (а.с.1-9).

Управлінням УМВС України в Чернігівській області подано відзив на цивільний позов, в якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, оскільки не має законних підстав для відшкодування моральної шкоди заподіяної на його думку незаконними діями та бездіяльністю органами досудового розслідування, оскільки кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення і позивачем не надано відповідних доказів заподіяння моральної шкоди відповідачами (а.с.74-77).

Представником позивача подано відповідь на відзив Управлінням УМВС України в Чернігівській області (а.с.81-82).

Прокуратурою Чернігівської області подано відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 з підстав недоведеності факту заподіяння моральної шкоди, необґрунтованості її розміру. Крім того, розрахунок необхідно здійснювати виходячи з прожиткового мінімуму, а не з мінімальної заробітної плати. (а.с.95-100).

Представником позивача подано відповідь на відзив прокуратури Чернігівської області (а.с.104-109).

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.05.2019 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання (а.с.65-66).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.05.2019 року за клопотанням прокуратури Чернігівської області призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін) (а.с.87-88).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують в повному обсязі, просять врахувати в якості письмового доказу письмові пояснення ОСОБА_1 .

Представник відповідача - прокуратури Чернігівської області, в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що позивач не надав доказів вини прокуратури у заподіянні йому моральної шкоди.

Відповідачі - Державна казначейська служби України та ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Управлінням УМВС України в Чернігівській області подано відзив на цивільний позов, в якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача - прокуратури Чернігівської області, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

02.04.2014 року слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Бредюком О.М. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 307 КК України та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001385.

З 15.04.2014 року до моменту затримання 21.05.2014 року в порядку ст.208 КПК України слідчим СВ ЧMB УМВС України в Чернігівській області Пишенком В.О., проводився комплекс негласних слідчо-розшукових дій.

23.05.2014 року ОСОБА_1 звільнений з ізолятору тимчасового тримання затриманих осіб Чернігівського РВ УМВС.

22.05.2014 року та 18.07.2014 року повідомлено про підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК.

18.07.2014 року підготовлений та підписаний обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, затверджений старшим прокурором прокуратури м. Чернігова Деркач Г.І., кримінальне провадження направлено до Новозаводського районного суду м. Чернігова для розгляду по суті.

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.12.2014 року ОСОБА_1 за ч.2 ст.307 КК України виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення (а.с.19-21).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10.04.2015 року виправдувальний вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.12.2014 року скасовано і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції (а.с.22-27).

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.10.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.28-32).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року змінено ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.10.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна (а.с.33-37).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.07.2016 року ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (а.с.38-40).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 05.10.2016 року вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції (а.с.42-44).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.02.2019 року кримінальне провадження № 0001385 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, яка ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.04.2019 року залишена без змін (а.с.45-47, 48-50).

На підставі вироку Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 ОСОБА_1 з 01.04.2016 року до 28.07.2016 року перебував в місцях позбавленні волі (а.с.41).

ІV. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала у тому числі якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт та в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до ч.ч.1,2,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», Законом України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У випадках, зазначених у частині першій першої статті вказаного Закону, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту п`ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частинами 2-3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Твердження відповідачами, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди є такими, що не грунтуються на вимогах закону та спростовуються обставинами справи.

Так, незаконні дії органів досудового слідства у зв`язку із незаконним порушенням кримінальної справи, пред`явленням обвинувачення у вчиненні злочину, незаконного повідомлення про підозру та підтримання в суді необгрунтованого обвинувачення, засудження та тривалого позбавлення волі, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих звязків. Позивач страждав через приниження його честі, ділової репутації, з якими пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням.

ОСОБА_1 з 01.04.2016 року до 28.07.2016 року перебував в місцях позбавленні волі згідно вироку Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2015 року, який скасований ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.07.2016 року, тобто він був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час.

Позивачем заявлено до стягнення мінімальний розмір відшкодування, що відповідає розміру, визначеному ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», врахувано тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових витрат, можливості відновлення попереднього стану. Суд з визначеним розміром погоджується.

Посилання відповідачів на неправильне визначення позивачем розміру морального відшкодування спростовуються матеріалами справи та не грунтуються на законі.

Є безпідставним і твердження прокуратури про те, що незаконними дії органів прокуратури, національної поліції та суду не визнавались, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Важливим є те, що прецедентна практика Європейського Суду визначає, що право на компенсацію передбачається і за порушення положень Конвенції, навіть якщо діяння, які призвели до такого порушення, не суперечать внутрішньому праву.

Щодо державної установи з якої підлягає стягненню завдана ОСОБА_1 моральна шкода, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.130 КПК України шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Статтею 43 БК України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно п.п. 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 4 Положення).

В силу п. 8 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 23 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку.

Покладаючи відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди на державу, суд лише зобов`язує казначейство як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши докази, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням розрахунку розміру відшкодування, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення частково заявлених позовних вимог, а саме - стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь позивача 249 962,70 гривень на відшкодування моральної шкоди шляхом списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст.ст. 3, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст. ст. 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-89, 258, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені і за дорученням якого діє адвокат Копейкін Сергій Олексійович до держави України в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Чернігівської області, ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 249 962 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 70 копійок на відшкодування моральної шкоди шляхом списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 , від імені і за дорученням якого діє адвокат Копейкін Сергій Олексійович - відмовити.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.06.2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова