Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 756/14637/18

провадження № 61-5390св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , позивач - ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапчук Зоя Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Олефір Олександр Олександрович,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у складі судді Васалатія К. А.

та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапчук З. А. (далі - приватний нотаріус Київського МНО), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Олефір О. О., про визнання договору застави недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір дарування корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вісак» (далі - ТОВ «Вісак»), відповідно до умов якого остання набула у власність 70 % корпоративних прав у ТОВ «Вісак», загальною вартістю 12 099 680 грн.

Також 15 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір дарування корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак» (далі - ТОВ «Творча майстерня «Вісак»), відповідно до умов якого остання набула у власність 70 % корпоративних прав у ТОВ «Творча майстерня «Вісак», загальною вартістю 13 090 000 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Творча майстерня «Вісак», ТОВ «Вісак», Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, треті особа: ОСОБА_7 , Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення коштів, визнання недійсним договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності(справа № 755/20883/15-ц).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року скасовано. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року про стягнення коштів, визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності залишено в силі.

20 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір застави, відповідно до умов якого остання отримала у заставу частку статутного капіталу ТОВ «Вісак» у розмірі 33 %, що становить

5 704 134,74 грн.

20 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір застави, відповідно до умов якого остання отримала у заставу частку статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 70 %, що становить 13 090 000 грн.

07 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Олефіром О. О. винесена постанова про арешт майна боржника на підставі виконавчого напису № 1058, виданого 07 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З. А. на підставі вказаного договору застави від 20 червня 2018 року та накладено арешт на корпоративні права у ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які не належать ОСОБА_2

Протягом 2015-2018 років вказані договори дарування корпоративних прав оспорювались ОСОБА_3 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Однак, на час звернення з позовом до суду про визнання договору застави недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вони є чинними. Отже, ОСОБА_1 є власником корпоративних прав.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір застави, укладений 20 червня 2018 року між ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 ; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис

від 07 листопада 2018 року № 1058, виданий приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З. А.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що примусове виконання виконавчого напису

від 07 листопада 2018 року № 1058, виданого приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З. А., може призвести до незаконного відчуження корпоративних прав у ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 не належать, і в разі невжиття заходів забезпечення позову корпоративні права по 70 % в статутних капіталах ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та ТОВ «Вісак», законним власником яких, починаючи

з 15 грудня 2010 року, є ОСОБА_8 , можуть вибути на користь третіх осіб поза волею останньої.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом зупинення звернення стягнення на частку в статутному капіталі

ТОВ «Вісак», яка складає 33 %, що в грошовому виразі складає

5 704 134,74 грн, та на частку в статутному капіталі ТОВ «Творча майстерня «Вісак», яка складає 70 %, що в грошовому виразі складає 13 090 000 грн, на підставі виконавчого напису від 07 листопада 2018 року № 1058, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З. А. про стягнення

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором застави.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено звернення стягнення на підставі виконавчого напису № 1058, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З. А., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на частку в статутному капіталі ТОВ «Вісак», яка складає 33 %, що в грошовому виразі складає

5 704 134,74 грн, та на частку в статутному капіталі ТОВ «Творча майстерня «Вісак», яка складає 70 %, що в грошовому виразі складає 13 090 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та призвести до незаконного позбавлення прав власності і заволодіння майном, законним власником якого є ОСОБА_1.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Запорожцев В. В., просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не зазначили жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи інших учасників справи

У серпні 2016 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_10 , подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефіром О. О. від 07 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57635100, в результаті якого накладено арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «Вісак», яка складається з 33 %, що в грошовому еквіваленті 5 704 134,74 грн, та на частку в статутному капіталі ТОВ «Творча майстерня «Вісак», яка складає 70 %, що в грошовому еквіваленті складає 13 090 000 грн.

Отже, між сторонами виник спір з приводу, зокрема, визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 07 листопада 2018 року

№ 1058, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО округу

Потапчук З. А. Крім того, між сторонами виник спір про визнання недійними договорів застави, предметом яких є належні на праві власності ОСОБА_1 частки в статутних капіталах товариств.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з я ким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суди дійшли правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не зазначили жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судові рішення ухвалені з урахуванням встановлених фактичних обставин, з дотриманням вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання недійсним договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2018 року приватним виконавцем була винесена постанова, якою накладено арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «Вісак», яка складає 33 %, що грошову вигляді складає 5 704 134,74 грн та частку в капіталі ТОВ «Творча майстерня «Вісак», яка складає 70 %, що грошову вигляді складає 13 090 000 грн.

Отже, невжиття заходів для забезпечення позову у даній справі, а саме не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання договору застави недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може призвести до незаконного відчуження при примусовому виконані оскаржуваного виконавчого напису корпоративних прав

у ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», законним власником яких є ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого

2010 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованими та такими, що відповідають нормам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди заявника із висновками судів, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого

2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк