Справа №752/9542/16-ц
Провадження № 2/752/240/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.03.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про зміну договору найму, визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, який виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_4, Комунального підприємвта «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» про визначення порядку користування жилим приміщенням, зобов»язання укласти договір найму жилого приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернувся до суду в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, який на момент подання позову був неповнолітнім, з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом виділення у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ізольованої кімнати площею 16 кв.м., ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділивши у спільне користування ізольовані кімнати площею 14 кв.м. та 12 кв.м., коридор кухню, ванну кімнату, вбиральню та кладову залишити в загальному користуванні, а також зобов'язання КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» укласти окремий договір найму на житлову кімнату 16 кв.м. із ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі проживають в АДРЕСА_1 та зареєстровані в ній.

Квартира була надана у користування на підставі ордеру, який виданий на ОСОБА_6 та членів його сім»ї, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Позивач посилається на те, що вони з сином займають кімнату, площею 16 кв.м. а відповідачі дві інші кімнати, площею 14 та 12 кв.м..

Останнім власником особового рахунку була ОСОБА_7, однак після її смерті між сторонами виникли суперечки щодо порядку користування квартирою та розміру витрат на її утримання.

Оскільки сторони в позасудовому порядку не можуть вирішити питання щодо порядку користування квартирою та укладення окремих договорів найму, позивач просить вирішити даний спір судом.

В ході підготовчого провадження, 01.03.2017 р. позивачем ОСОБА_1, який також виступав в інтересах ОСОБА_2, подана заява про збільшення позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмета позову, відповідно до якої він просить зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користуванні квартирою НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 до спірної квартири.

29.05.2018 р. позивачами подана заява про зменшення розміру позовних вимог, яка є заявою про зміну предмета позову, відповідно до якої позивачі просять змінити умови договору найму жилого приміщення АДРЕСА_1, шляхом виділення у користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 окремої ізольованої житлової кімнати площею 16,5 кв.м. з частиною лоджії, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 виділити окремі ізольовані житлові кімнати площею 11,9 кв.м. з частиною лоджії, і 13,4 кв.м. з лоджією, у спільному користуванні залишити кухню, коридор, ванну кімнату, санвузол; вселити ОСОБА_1,, ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1, зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди позивачам у користуванні спірною квартирою.

Відповідач ОСОБА_9 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 втратившими право користування квартирою АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що спірна квартира перебуває у комунальній власності і на час розгляду справи не приватизована.

Власником особового рахунку була ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_1 в квартирі лише зареєстрований, однак не проживає більше 20 років. Після одруження він пішов проживати за місцем проживання дружини і з 1994 р. вони спільно мешкають за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 був зареєстрований в квартиру НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 за заявою батька, однак не вселявся в квартиру і жодного дня в ній не проживав, оскільки мешкав зі своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_3.

З огляду на положення ст.ст.71, 72 ЖК України позивач просить визнати ОСОБА_1,, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ізольовану кімнату площею 16 кв.м., ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 виділити у користування ізольовані кімнати площею 14 та 12 кв.м., коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та кладову залишити у загальному користування, а також зобов»язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» укласти окремий договір найму на жилу кімнату розміром 16 кв.м. з ОСОБА_3

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані, але не проживають в спірній квартирі. Кімната, яку вони просять виділити у їх користування, знаходиться у користуванні позивачів за зустрічним позовом.

Також відповідачі зазначають, що позивач ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживає з 1986 р., після одруження він переїхав проживати до своєї дружини, яка в 1994 р. отримала квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_7, яка була матір»ю ОСОБА_1, та ОСОБА_3 через деякий час ОСОБА_1, а також його дружина, почали вимагати сплати компенсації за їх долю в квартирі та погрожувати перетворенням квартири в комунальну і поселення до неї циганів, не маючи наміру вселятись в спірну квартиру.

З огляду на викладене, позивачі за зустрічним позовом просять визначити порядок користування квартирою, виділивши їм у користування кімнату площею 16 кв.м., якою вони користуються на даний час.

Позивачі за первісним позовом та представник позивача в ході судового розгляду підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на те, що вони мають право на проживання в спірній квартирі, однак відповідачі створюють їм перешкоди у вільному користуванні АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 не заперечував факт того, що він після одруження проживав разом зі своєю дружиною, однак зазначив, що в зв»язку із частими конфліктами, які виникали в їх сім»ї, він періодично проживав в квартирі НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 в одній кімнаті зі своєю матір»ю ОСОБА_7. Також позивач ОСОБА_1 не заперечував, що його син, ОСОБА_2, постійно не проживав в спірній квартирі за станом здоров»я, оскільки в зв»язку з вадами зору потребував постійного догляду і допомоги, хоча інколи він відвідував бабусю.

Проти задоволення зустрічних позовів позивачі та їх представник заперечували.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення первісного позову та підтримали вимоги за своїм зустрічним позовом та зустрічним позовом ОСОБА_4, зазначивши про те, що позивачі не проживають в спірній квартир, не користуються нею, не несуть витрат на її утримання і не мають наміру нею користуватись, однак погрожують заселенням сторонніх осіб Будь-яких перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою ніхто не створював до звернення до суду і лише після пред»явлення ними зустрічного позову, він мав намір внести свої речі до квартири, щоб створити передумови для задоволення його позову, в зв»язку з чим вони змінили замки.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в ході судового розгляду підтримали вимоги за поданим зустрічним позовом, просили визнати позивачів такими, що втратили право користування АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 з 1986 р. в квартирі не проживає без поважних причин, до звернення до суду не мав наміру там проживати і будь-яких перешкод йому для цього не створювалось, а ОСОБА_2 в квартиру і не вселявся, а проживав зі своєю бабусею, яка за ним доглядала. У задоволенні первісного позову та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 просили відмовити.

Представник відповідача - КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог щодо визначення порядку користування квартирою та укладення окремого договору найму, оскільки визначення порядку користування призведе до погіршення житлових умов мешканців квартири і створить передумови для постановки на квартирний облік, а постанова КМУ, яка регламентувала порядок укладення договорів найму, втратила чинність. Інші вимоги просив вирішити відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача, Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, третіх осіб - КП «Центр комунального сервісу», Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а у задоволенні первісного позову та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що 03.10.1969 р. виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих був виданий ордер № В 118106 ОСОБА_6 на право вселення до квартири АДРЕСА_4 і на підставі рішення Київради від 17.12.2015 р. на АДРЕСА_1 та змінено нумерацію будинку) в м.Києві. Зазначений ордер був виданий ОСОБА_6 та членам його сім»ї: дружині ОСОБА_7, синам - ОСОБА_3, ОСОБА_1, та матері ОСОБА_8.

На момент розгляду справи, в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (з 20.06.2000 р.), ОСОБА_5.

Фактично в квартирі проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Зазначені особи несуть витрати на утримання зазначеного житла, що підтверджується квитанціями про оплату за житлово-комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_6, власником особового рахунку була ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_1 з 1986 р. в квартирі постійно не проживає. Після одруження він переїхав проживати за місцем проживання дружини за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначені обставини не заперечувались позивачем ОСОБА_1

Він не несе витрат на її утримання, а посилання позивача на зазначені обставини, не підтвердженні будь-якими доказами у справі в порушення ст.81 ЦПК України.

Надані позивачем копії квитанцій про оплату за житлово-комунальні послуги не стосуються спірного періоду з 1986 р. до моменту звернення до суду.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 за місцем реєстрації його батька не вселявся і проживав з бабусею ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3, оскільки за станом здоров»я потребував постійного догляду.

Зазначені обставини також не заперечувались сторонами, а тому в силу положень ст. 82 ЦПК України не потребують доказування.

Факт постійного не проживання ОСОБА_1, та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 підтверджується: довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» про склад сім»ї за адресою: АДРЕСА_2, де зареєстровані ОСОБА_11 - дружина позивача ОСОБА_1, та син ОСОБА_12, копією відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району, відповідно до якої ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, актом про не проживання, затвердженим начальником КП «ЖЕД-103 Голосіївського району» від 19.08.2016 р. показами свідків: ОСОБА_13, ОСОБА_14, які є мешканцями АДРЕСА_1.

Покази свідка ОСОБА_11 в частині того, що її чоловік ОСОБА_1, періодично проживав в АДРЕСА_1 у разі їх конфліктів, кожного дня бував в квартирі, оскільки поруч працює, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки свідок є дружиною позивача і дані свідчення, які не узгоджуються з іншими матеріалами цивільної справи та показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, які є мешканцями АДРЕСА_1 і сусідами сторін у справі, надані з метою створення умов для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду посилання позивача ОСОБА_1 на те, що йому створювались перешкоди у доступі до спірної квартири і вільному користуванню нею, оскільки доказів на підтвердження того, що позивачі за первісним позовом до звернення до суду з позовом звертались з даного приводу до правоохоронних органів або ж обслуговуючої організації, надані не були.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом всього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до роз»ясень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" Верховний Суд України зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачами в порушення вимог зазначеної норми не надано доказів, а отже і не доведено факт їхнього постійного проживання в спірній квартирі, наявність у них до звернення до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні жилим приміщення таких перешкод, наявність поважних причин, які були підставою для не проживання в АДРЕСА_1. Також позивачем ОСОБА_1 не доведено будь-якими доказами у справі факт його періодичного проживання в даній квартирі та користування нею у межах строку, визначених ст.71 ЖК України до моменту звернення до суду, а позивачем ОСОБА_2 та іншими учасниками судового розгляду і не заперечувався факт того, що він не вселявся до спірної квартири та не проживав в ній.

Наявність реєстрації в спірній квартирі, а також видача ордеру не підтверджують наявність права постійного користування приміщенням у разі не проживання в ньому, оскільки ордер це лише документ, який надає право на вселення до жилого приміщення.

Позивачі за первісним позовом мають інше житло для проживання, де мешкають і на момент розгляду справи.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, з огляду на їх належність, допустимість і достатність, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_4 є обгрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню, а позивачі за первісним позовом визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Не підлягають задоволенню вимоги позивачів за первісним позовом, а також відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 щодо визначення порядку користування жилим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та зобов»язання укласти окремий договір найми, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщення, а спору між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з приводу користування даним житлом не існує.

Крім того, відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і

громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -

громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно з положеннями ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле

приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від

встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48),

частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним

входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора

тощо).

В силу положень ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і

батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо

вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне

господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали

бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному

жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач

та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.103 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім»ї і наймодавця, за винятком випадків, встановлених законом.

В силу положень ст.104 ЖК України член сім»ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім»ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на ньому може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім»ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно з постановою виконкому Київської міської ради народних депутатів N 582 від 15.07.85 р. «Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов,і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", яка є чинною на день розгляду справи, встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв. м жилої площі.

Визначення порядку користування АДРЕСА_1 у спосіб, запропонований позивачам за первісним позовом та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5 призведе до того, що на одну особу буде припадати менше 9 кв.м. жилої площі, що є підставою для постановки на квартирний облік.

Крім того, відповідно до ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Типовий договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду був затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР № 243 від 11.08.1988 р. , однак зазначена постанови втратила чинність на підставі постанови Кабінету міністрів України № 949 від 22.06.1998 р. «Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій».

В свою чергу дана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 р. «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

На даний час форма Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 529 від від 20.05.2009 р., якою була скасована постанова Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 р.

Тобто, аналізуючи вимоги зазначені норми чинного законодавств суд приходить до висновку, що у відповідача КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» відсутні підстави на укладення договору найму жилого приміщення, оскільки така форма договору на момент розгляду справи не існує.

Беручи до уваги викладені обставини, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для визнання позивачів за первісним позовом такими, що втратили право користування жилим приміщення, відсутність спору щодо порядку користування спірною квартирою між відповідачами у справі, зважаючи на норми житлового законодавства, які встановлюють порядок укладення договору найму, суд вважає, що вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про зміну договору найму, визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, який виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_4, Комунального підприємвта «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» про визначення порядку користування жилим приміщенням, зобов»язання укласти договір найму жилого приміщення відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя