Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 641/9921/15-ц

провадження № 61-29983св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

представник відповідача 1 - Шевченко Володимир Якович,

відповідач 2 -комунальне підприємство «Харківводоканал»,

представники відповідача 2 - Ждан Анастасія Юріївна, Кірюшина Інеса Анатоліївна, Панасенко Ірина Олексіївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Жилкомсервіс» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі судді Колодяжної І. М. від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П. від 08 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь 28 993 грнзавданих збитків та 2 000 грну рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку 06 липня 2015 рокубуло затоплено.

Актом обстеження комісії Житлово-експлутаційного підприємства від 07 липня 2015 року встановлено, що в тамбурі розташованих квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 встановлена теча на трійнику спільного стояку. Співробітниками ремонтно-експлуатаційного підприємства Комінтернівського району комплексу «Харківводовідведення» 07 липня 2015 року були виконані роботи по частковому ремонту стояка каналізації.

Посилаючись на те, що внаслідок вказаної аварії було ушкоджено її майно, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

РішеннямКомінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») на користь ОСОБА_1 28 993 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, встановивши невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків щодо своєчасного проведення поточного та капітального ремонту житлового фонду та інженерного обладнання, в результаті чого відбулось залиття квартири позивача, чим остатній завдано шкоду, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» відхилено, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року КП «Жилкомсервіс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог заперечень на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») просить відхилити касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 641/9921/15-ц з суду першої інстанції та зупинено виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що організація належної експлуатації та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення не передбачає забезпечення та проведення поточного ремонту приміщень житлових будинків та конструктивних елементів. До обов`язків КП «Жилкомсервіс» входить лише нарахування вартості послуг та проведення перерахунків, а не надання послуг з утримання будинків, виконання яких забезпечує КП «Харківводоканал».Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року встановлено відсутність вини КП «Жилкомсервіс» у залитті квартири позивача, а тому підприємство не є належним відповідачем. Судами попередніх інстанції не враховано, що саме власники квартир зобов`язані забезпечувати технічне обслуговування будинку.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно двостороннього договору від 29 грудня 2011 року № 17/3, укладеного між відповідачами, саме на КП «Жилкомсервіс» відповідно до п. 2.1.8 покладено обов`язок своєчасно організовувати проведення ремонту, у той час як КП «Харківводоканал» зобов`язане здійснювати контроль за технічним станом внутрішньобудинкових систем житлових будинків.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 07 липня 2001 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» балансоутримувачем будинку, де розташована квартира позивача є КП «Жилкомсервіс». Цим же рішенням визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя, а КП «Харківські теплові мережі» - як виконавця послуг з їх утримання.

29 грудня 2011 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал» укладено договір № 17/34, відповідно до умов якого на КП «Жилкомсервіс» покладено обов`язок своєчасно, в межах своєї компетенції, організовувати проведення поточного та капітального ремонту житлового фонду та інженерного обладнання.

06 липня 2015 року відбулось залиття квартири ОСОБА_1 .

Згідно з актом обстеження квартири АДРЕСА_1 , складеного комісією у складі трьох осіб 07 липня 2015 року, встановлено, що при дослідженні стояка каналізації в тамбурі вище розташованих квартир АДРЕСА_2,АДРЕСА_3 була виявлена теча на трійнику спільного стояку.

Працівниками Ремонтно-експлуатаційного підприємства Комінтернівського району комплексу «Харківводовідведення» цього ж дня були виконанні роботи по частковому ремонту стояка каналізації.

Висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 17 серпня 2015 року встановлено розмір заподіяної шкоди, завданої залиттям квартири позивача, у розмірі 28 993 грн.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції 2004 року) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно із пунктами 4, 5, 6 частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції 2004 року) балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, врахували, що залиття квартири мало місце внаслідок неналежного технічного стану внутрішньобудинкових систем водопостачання і водовідведення, а також бездіяльності і невиконання договірних зобов`язань балансоутримувачем, яким є КП «Жилкомсервіс», в результаті чого ОСОБА_1 завдано майнову шкоду, розмір якої визначено у висновку експертного будівельно-технічного дослідження.

Також враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивача, вимушеність змін у її житті внаслідок бездіяльності балансоутримувача будинку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відшкодування моральної шкоди у визначеному розмірі, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи касаційної скарги щодо визначення ухвалою суду касаційної інстанції від 09 листопада 2016 року того, що КП «Жилкомсервіс» не є належним відповідачем, є безпідставними, оскільки зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що справа направлялась на новий розгляд до суду першої інстанції з метою перевірки, до обов`язків якої організації належить утримання каналізаційних систем у належному стані.

Посилання КП «Жилкомсервіс» на обов`язок власників квартир забезпечувати технічне обслуговування будинку є неспроможними з огляду на те, що публічним договором про надання житлово-комунальних послуг, укладеним між КП «Жилкомсервіс» та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради), зобов`язано саме КП «Жилкомсервіс» утримувати внутрішньобудинкові мережі у технічному належному стані, вживати своєчасних заходів для ліквідації аварійних ситуацій тощо.

Колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду враховано, що уклавши з КП «Харківводоканал» договір від 29 грудня 2011 року № 17/34, КП «Жилкомсервіс» залишилось відповідальним у повному обсязі перед споживачем ( ОСОБА_1 ) за порушення публічного договору про надання житлово-комунальних послуг.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Жилкомсервіс» залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді:В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов