Справа № 128/185/19
31 травня 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Ганкіної І.А.
секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивований тим, що 11 травня 2018 року на автодорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський поблизу с.Кордилівка, Калинівського району Вінницької області водій автомобіля марки МАН д.н.з. НОМЕР_1 СК ОСОБА_2 , який тимчасово користувався автомобілем, рухаючись в напрямку м.Києва не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та перекинувся.
Зазначає, що даний автомобіль належить йому, позивачу по справі на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Також, зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль було технічно пошкоджено, та у відповідності до висновку авто - товарознавчого дослідження №У5-02, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля внаслідок його пошкодження під час ДТП становить 176 678 грн.
По факту ДТП Калинівським відділом поліції було розпочате досудове розслідування і за його наслідками було винесено постанову про закриття кримінального провадження, а матеріали направлені до Вінницького районного відділу поліції для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, яке потягло за собою пошкодження транспортних засобів.
Оскільки добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач не бажає і уникає спілкування з приводу відшкодування шкоди, тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль в сумі 176 678 грн. та 1250 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження. Крім того, попросить стягнути на його користь витрати по сплаті судових витрат, а саме сплату судового збору при зверненні до суду з позовом в розмірі 1 766 грн.78 коп..
При цьому позивач зазначив, що в будь-які інші судові органи з приводу стягнення коштів з відповідача він, позивач по справі не звертався.
Представник позивача, за договором про надання правової допомоги, адвокат Гонтар В.А. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач по справі ОСОБА_2 , будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, в тому числі її було двічі повідомлено й через опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як встановлено по справі, у зв`язку з ДТП, що сталася 11 травня 2018 року на автодорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський поблизу с.Кордилівка Калинівського району Вінницької області водій автомобіля МАН д.н.з. НОМЕР_1 СК ОСОБА_2 , який тимчасово користувався автомобілем, рухаючись в напрямку м.Києва не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль було технічно пошкоджено.
Внаслідок вказаного ДТП та протиправних дій ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб марки МАН д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . ( а.с.5-а)
З метою визначення розміру матеріальної шкоди 28.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного підприємства « Експертний центр « Поділля»» . Згідно з висновком автотоварозначого дослідження №VS - 02 від 28.09.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки МАН 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , складає 176 678 грн.
Вартість виконаної роботи експертом щодо проведення автотоварозначого дослідження згідно договору від 17.09.2018 року складає 1250,00 грн. та які були внесені ОСОБА_1 , що підтверджується копією акту здачі прийомки виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера від 05.10.2018 року ( а.с.8-9)
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На підтвердження розміру завданої шкоди транспортному засобу, марки МАН 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 СК в наслідок ДТП, позивачем надано висновок автотоварозначого дослідження № VS-02 від 28.09.2018 р.
За вказаних обставин, розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню із відповідача становить 176 678 грн.
Крім цього, в порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (ч2. ст.22 ЦК України).
Позивачем були понесені витрати на оплату послуг експерта в розмірі 1250,00 грн., на підтвердження чого надається квитанція від 05.10.2018 року.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4,76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний код № НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_6 матеріальну шкоду, завдану в наслідок ДТП в розмірі 176 678 грн.; витрати на оплату послуг автотоварозначого дослідження в розмірі 1250 грн. та у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 766 грн. 78 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна