Дата документу 19.06.2019 Справа № 330/592/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/592/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2105/19 Федорець С.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Полякова О.З.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року у справі за заявою керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області про забезпечення позову у справі за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави - в особі Запорізької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та повернення у власність держави,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та повернення у власність держави.

Разом з позовом керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації подав до суду заяву про забезпечення позову.

В заяві зазначав, що спірна земельна ділянка площею 0,0812 га, власником якої є ОСОБА_1 утворена шляхом неодноразового переходу прав на земельну ділянку, у тому числі шляхом купівлі-продажу, дарування, поділу та об`єднання земельних ділянок. Вказує, що існує реальна загроза відчуження предмета спору під час судового розгляду справи, що створить перешкоди в захисті порушених інтересів держави та їх реальному відновленні.

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, з урахування предмета спору, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0812 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови вказаної земельної ділянки; заборонити державному реєстратору, іншим уповноваженим законом особам вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам державної реєстрації набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на спірній земельній ділянці; заборонити Якимівській районній державній адміністрації вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд на спірній земельній ділянці.

Ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року заяву задоволено.

Накладено арешти на земельну ділянку площею 0,0812 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заборонено ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки площею 0,0812 га кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

Заборонено державному реєстратору, іншим уповноваженим законом особам вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам державної реєстрації набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

Заборонено Якимівській районній державній адміністрації вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що він не був повідомлений про розгляд заяви про забезпечення позову, тому не міг подати свої спростування та заперечення проти заяви. Не враховано, що він є законним власником спірної земельної ділянки, а заборона розпоряджатись земельною ділянкою є безпосереднім втручанням в здійснення особою права власності, яке є непорушним. Судом не зазначено жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить скувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області про забезпечення позову, суддя першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог заявника.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Також при розгляді заяви враховується правова позиція, викладена у Постанові ВС/КЦС № 474/475/18 від 05.12.2018 року, згідно якої достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування позову не можуть бути предметом перевірки судом на стадії прийняття зави про забезпечення позову.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав скаржника шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

Таким чином, з урахуванням наведеного колегія приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 24 червня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков