Справа № 211/1776/19
Провадження № 2/211/1165/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, у період з 24.07.2018 року по 14.01.2019 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД». 14.01.2019 року він був звільнений на підставі наказу № 434-к298 за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України. Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього за останні три місяці була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 14043,02 грн. Відповідно до Виписки за картковим рахунком за період з 02.01.2019 року по 25.03.2019 рік, на його картковий рахунок була нарахована заробітна плата та виплати прирівняних до неї в сумі 400,00 грн., також 01.03.2019 року перераховано 300,00 грн. Тому заборгованість підприємства на день пред`явлення даного позову складає 13343,02 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральної шкоди: що полягає в порушенні його звичного режиму роботи, звичного способу життя, усталених зв`язків, втрати нормального сну і душевного спокою. В даний час йому доводиться переплановувати свій звичний і усталений ритм життя, так як у зв`язку із звільненням, з неотриманням заробітної плати та не отриманням повного розрахунку, йому та членам його родини, доводиться користуватися кредитами та позиками, що вимагає значних матеріальних витрат і моральних сил та додаткових зусиль для організації відновлення нормального способу життя. його він втратив душевний спокій та рівновагу, постійно перебував в роздратованому Тому оцінює завдану моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Тому просить суд стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 13343,02 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку, з урахуванням індексу інфляції в сумі 15155,75 грн. та витрати за послуги адвоката в сумі 3000,00 грн.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

24.06.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 13343,02 грн. позовну вимогу просить залишити без задоволення, у зв`язку з повним погашенням заборгованості. При визначені розміру моральної шкоди просять взяти до уваги повне погашення заборгованості по заробітній платі. Виникненню заборгованості з виплати заробітної плати при звільненні слугувало скрутне фінансове становище підприємства. Однак відповідач протягом всього часу після звільнення позивача частково погашав заборгованість та повністю з ним розрахувався на момент судового розгляду. З врахуванням зазначених обставин просять суд зменшити розмір моральної шкоди до 2000,00 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшла заява представника позивача адвоката Мастило Ю.І. про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 24 липня 2018 року працював в ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», звільнений 14 січня 2019 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ (а.с. 10-12 - копія трудової книжки).

Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір - це угода між

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно розрахункового листа за січень 2019 рік борг по заробітній платі позивача на кінець місяця складає 14043,00 грн. Відповідно до Виписки за картковим рахунком за період з 02.01.2019 року по 25.03.2019 рік, на його картковий рахунок була нарахована заробітна плата та виплати прирівняних до неї в сумі 400,00 грн., також 01.03.2019 року перераховано 300,00 грн. Тому заборгованість підприємства на день пред`явлення даного позову складає 13343,02 грн. ( а.с. 13, 15-16).

Відповідно до наданих відповідачем розрахункових листів позивача за березень 2019 року червень 2019 рік, відповідно до яких 01.03.2019 року, позивачу було виплачено 300,00 грн., 05.04.2019 року виплачено 350,00 грн., 26.04.2019 року виплачено 700,00 грн., 06.05.2019 року виплачено 250,00 грн., 21.05.2019 року виплачено 2000,00 грн., 04.06.2019 року виплачено 1086,83 грн., 04.06.2019 року виплачено 713,17 грн., 05.06.2019 року виплачено 2000,00 грн., 20.06.2019 року виплачено 6243,02 грн.

Враховуючи, що станом на 25.06.2019 року заробітна плата в розмірі 13343,02 грн. виплачена відповідачем позивачу в повному обсязі, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100(далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося 14 січня 2019 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за листопад 2018 року та грудень 2018 року.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до розрахункового листка за листопад 2018 р., позивач відпрацював 18 робочих днів та в грудні 18 робочих днів, за 1 день та йому нараховано заробітну плату в сумі 279,42 грн. Кількість днів прострочення остаточного розрахунку 54 робочих дня ( до дня подачі заяви до суду), середньоденна заробітна плата позивача складає 279,42 грн. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 15088,68 грн. ( 279,42 грн. х 54 дні), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту третього постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення).

У Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу викладено наступний правовий висновок: в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини рішення).

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, та який не оспарюється позивачем, сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, з урахуванням індексу інфляції складає 15155,75 гривень.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Оскільки порушення законних прав позивача, пов`язаних затримкою виплати заробітної плати, призвело до виникнення у нього моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, й з урахуванням обставин справи, суд вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

За правилами цивільного судочинства витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, під час судового розгляду не надходили.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що розрахунок обґрунтований щодо надання кожного виду послуг; зазначено конкретний обсяг наданих послуг, зокрема, кількість підготованих та поданих процесуальних документів; вказано про участь в судових засіданнях.

Відповідно до ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені у розмірі 3000,00 грн., відповідно до вимогст.141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглянувши подані сторонами докази та дослідивши матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та з урахуванням вимог чинного законодавства суд приходить до думки, про задоволення позовних вимог.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.21,38,44,50,61,62,106,107,108,237-1КЗпП України,ст.34Закону України«Про оплатупраці»,Законом України«Про компенсаціюгромадянам втратичастини доходіву зв`язкуз порушеннямстроків їхвиплати»,Постановою КМУвід 21.02.2001р.№159«Про затвердженняПорядку проведеннякомпенсації громадянамвтрати частинигрошових доходіву зв`язкуз порушеннямтермінів їхвиплати», ст..ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, ЦПК ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення, з урахуванням індексу інфляції, в сумі 15155 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч ) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», код ЄДРПОУ 40376547, адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г накористь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 /113 витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення. Якщо було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.07.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат