г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/893/19
Номер провадження 2/213/906/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 березня 2019 року суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_4 та просить визнати за ним право особистої приватної власності на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Дана заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Обставини викладені неповно, не зазначені всі докази, які підтверджують кожну обставину у справі.

Так, позивачем неповно зазначено інформацію стосовно учасників справи.

Зокрема позивач зазначає про те, що третя особа зареєстрована на території іншої держави, однак не надає суду належним чином завірений переклад тексту позовної заяви для направлення третій особі в порядку міжнародної Конвенції. При цьому не обґрунтовує, чому зазначає адресою для листування з третьою особою свою адресу.

До того ж, позивач не обґрунтовує, чому саме попередню власницю спірної частки квартири він залучає до справи в якості третьої особи, як рішення у справі може вплинути на її права. При цьому другого співвласника спірної частки, яка на цей час досягла повноліття, не вказує третьою особою та не надає для неї копії позовного матеріалу.

Крім того, позивач посилається в своєму позові на те, що спірна квартира належала його матері та сестрі з дитиною на підставі свідоцтва про приватизацію, але копії цього документу до позову не долучено.

Також не долучено доказів належності квартири на цей час (Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності, або інформаційну довідку БТІ), а надані копії свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу частки нерухомого майна, мають низьку якість та майже нечитабельні.

Крім того, з позову не зрозуміло, чи є у сторін спір про право власності, чи намагався позивач вирішити спір в добровільному порядку.

Посилаючись на положення ст.392 ЦК України, якою врегульовано право власника майна предявити позов до суду, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, позивач не враховує, що він на цей час є власником майна, а також не зазначає, ким оспорюється його право на частку квартири.

Водночас, з наданого позивачем акту вбачається, що відповідач мешкає за вказаною в позові адресою з вересня 2006 року по цей час. В якості якого доказу долучено до позову цей акт, позивач не зазначає.

Також не вказує, яку доказову базу у цій справі має копія довідки про нарахування комунальних платежів на спірну квартиру станом на 01.11.2018.

Крім того, позивач не зазначає, якими доказами підтверджується факт укладання ним із попередніми співвласниками договору купівлі продажу нерухомого майна, замість договору дарування,згідно з яким він міг набути право власності на спірну частку особисто.

Крім того, позивачу пропонується конкретизувати прохальну частину позову, зокрема зазначити які самі 2/3 частки квартири (на підставі якого правовстановлюючого документу) належать йому.

Тому позивачу необхідно визначитись із учасниками справи та з позовними вимогами, які викласти належним чином.

Крім того, позивачем не зазначено доказі, які не можуть бути подані ним разом із позовною заявою (за наявності).

Окрім того, надані суду копії документів не засвідчені належним чином.

Так, відповідно до ст.95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Всупереч вимогам цієї статті, на копіях документів не зазначено ПІБ особи, яка підписала ці копії.

Крім того, позивач зазначає ціну позову 49867,00 грн., що вочевидь не відповідає дійсної вартості спірного майна, при цьому долучає до позовної заяви звіт з оцінки квартири, в якому зазначена його оціночна вартість.

Однак, положеннями п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Водночас відповідно до ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Згідно з Постановою КМУ № 358 від 21.08.2014 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» оціночною вартістю для нерухомості є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав. Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Водночас до позову долучено звіт про оцінку майна, виконавцем якого є СОРД ФОП ОСОБА_6, яка не є повноважним субєктом, оскільки відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» та норм ЦПК України, проведення експертизи у цивільному процесі доручається виключно атестованим судовим експертам, які внесені до Єдиного державного реєстру атестованих судових експертів та мають право на проведення відповідних експертиз у цій галузі.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, на підставі положень ст.176 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» позивачеві необхідно надати суду документи про оцінку спірного майна, яка повинна дорівнювати ринковій вартості спірного майна на цей час, та сплати судовий збір, виходячи з ринкової вартості житла, про що надати суду оригінал відповідної квитанції.

За наявності вищезазначених недоліків відкрити провадження у справі неможливо, тому відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно залишити без руху.

Позивачу в 5-денний строк з дня вручення копії ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Нестеренко