Ухвала

11 червня 2019 року

м. Київ

справа № 288/894/18

провадження № 61-10706ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 має дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Заочним рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 з нього стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, діти проживають разом із ним, знаходяться на його утриманні, але відповідачка не бажає добровільно відмовитися від стягнення аліментів.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2019 року - без змін.

24 травня 2019 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, в якій просив судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами на думку заявника не було встановлено всіх фактичних обставин справи та не надано належну оцінку доказів.

Також заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, посилаючись на те, що повний текст постанови апеляційного суду складений від 16 квітня 2019 року отримав лише 25 квітня 2019 року.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які виникають із сімейних правовідносин, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статті 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Є. В. Петров