Справа № 423/3184/18
Провадження №2/428/1164/2019

22 березня 2019р. Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за несвоєчасне виконання судового рішення, витрат на правову допомогу та судового збору,
Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Оскільки представник позивача ОСОБА_1 в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 22.03.2019р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З матеріалів справи судом встановлено , що відповідно до копії заочного рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14.09.2017р. по цивільній справі №378/392/17 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, ухвалено стягнути з військової частини НОМЕР_1 Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 210770грн. на відшкодування моральної шкоди 5000грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2747,70грн.. Рішення набрало законної сили 06.10.2017р.. Відповідно до копії довідки №6AUEMNN91FBO481D про рух коштів по рахунку, виданої 14.05.2018р. ПАТ КБ «Приватбанк», 04.05.2018р. безготівкове зарахування В/ч НОМЕР_1 стягнення №378/392/17 від 24.10.2017р. у розмірі 218517,70грн..
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, те, що позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір у загальному розмірі 704,80грн., що документально підтверджено матеріалами справи, а отже з відповідача військової частини НОМЕР_1 підлягає до стягнення на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 704,80грн..
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, матеріали справи містять Ордер серія ВЛ №000024874 від 30.08.2018р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВЛ №823 від 18.12.2015р., копію договору про надання професійної правничої допомоги №18/08/30 від 30.08.2018р., у п. 5.1 якого визначено вартість послуг, копію квитанція від 31.08.2018р. та копія Акту прийому-передачі наданих послуг.
Враховуючи вимоги ЦПК України та наявність доказів на підтвердження отримання професійної правничої допомоги, її визначену сторонами вартість у розмірі 5000грн., яка була сплачена позивачем ОСОБА_2 , з відповідача військової частини НОМЕР_1 підлягає до стягнення на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 5000грн..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України , суд
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за несвоєчасне виконання судового рішення, витрат на правову допомогу та судового збору, задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя