Справа №303/228/19
номер рядка стат. звіту - 48
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

24 червня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Багин Р.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини, -

В С Т А Н О В И В :

01 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну прізвища ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з «ОСОБА_1 на « ОСОБА_3 ».

Позовні вимоги мотивує тим, що з 25 жовтня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 грудня 2012 року було розірвано. За час шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем. 25 вересня 2013 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На протязі довгого часу після розірвання шлюбу відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає участі у житті дитини, не цікавиться та не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з дитиною та взагалі не цікавиться ним. На даний час за відповідачем утворилася велика заборгованість зі сплати аліментів. 18 жовтня 2014 року позивач вдруге вийшла заміж, проте залишила своє дівоче прізвище « ОСОБА_3 ». Новий чоловік з першого дня спільного проживання виховує її сина від попереднього шлюбу, як рідного і дитина вважає його батьком. Крім цього, в позивача з новим чоловіком також народилася дитина. У зв`язку з цим, позивач бажає змінити прізвище дитини на своє «Фаньо», щоб обидві дитини мали спільне прізвище, оскільки старшому сину вже 9 років і він розуміє, що в мами та меншого брата інші прізвища, що спричиняє дитині відчуття «неповноцінності», що негативно впливає на його моральний стан.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених вище підстав, просила суд позов задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав.

Заслухавши пояснення позивача, думку малолітнього ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.06.2009 року видане виконкомом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, а.с.7).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2012 року, справа № 0707/10736/2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Дитину залишено на вихованні матері. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.10).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2013 року, справа № 303/4838/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Однак, відповідач рішення суду не виконує і станом на 31.12.2018 року за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 68 523,70 гривень (а.с.12).

Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч. 5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.8), за час шлюбу в них народилася спільна дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка носить прізвище матері (а.с.9).

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні пояснив, що бажає змінити прізвище бо батько не дбає про нього, не забезпечує його матеріально та не відвідує і взагалі не цікавиться його життям.

При ухваленні даного рішення суд бере до уваги малолітній вік дитини, те, що дитина проживає з матір`ю і її новим чоловіком, якого вважає своїм батьком, та які забезпечують дитині належні умови проживання, виховання та розвитку дитини, а також те, що в сім`ї є ще одна дитина ОСОБА_7 .

Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, аліменти на дитину не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів, життям дитини не цікавиться, будь-яких заперечень з цього приводу відповідач суду не надав, викладені у позові обставини не спростував.

Також в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що для дитини створює дискомфорт той факт, що у ОСОБА_2 та його меншого братика ОСОБА_7 різні прізвища.

При цьому суд враховує, що зміна прізвища дитини не є підставою, яка робить неможливим спілкування відповідача з дитиною, його участь у її вихованні та утриманні та не позбавляє його жодних батьківських прав по відношенню до дитини.

Враховуючи все вищенаведене, на думку суду зміна прізвища відповідає інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову, підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.141,145,148 СК України,ст.28 ЦК України, 7, 8, 18, 76, 81, 133, 141, 206, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини - задоволити повнісю.

Змінити прізвище дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з «ОСОБА_2» на « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований - АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2019 року.

Головуюча Л.В. Курах