Номер провадження 2/754/4140/19 Справа №754/721/19
07 червня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого-судді Панченко О.М.
за участі секретаря судового засідання - Табачука Д.О.
за участі представника позивача - Пікалюк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -
Служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей.
В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Реєстрація народження дітей проведена згідно ст. 135 СК України. З 22.06.2016 року дана родина була поставлена на облік Служби у справах дітей, як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 15.03.2017 року малолітніх дітей за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку було вилучено з родини у зв`язку з несприятливими умовами проживання та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 ССДС КМДА, де вони перебувають по теперішній час. За інформацією закладу де перебувають малолітні, мати їх не перевідує, не цікавиться їх здоров`ям та розвитком, життям та матеріальним забезпеченням, не проявляє щодо них батьківської турботи. Матір зловживає спиртними напоями і двічі в стані алкогольного сп`яніння відвідувала своїх дітей. З Центру реабілітації діти переведені до БО «Місто щасливих дітей».
Ухвалою судді від 23.01.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
В судовому засіданні представник позивача просила суд про задоволення вимог позову в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Визнавши матеріали позову достатніми для його розгляду, суд розглядає справу без участі відповідача, що належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.
Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 матір малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Перевіркою Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві встановлено, що реєстрація народження дітей проведена згідно ст. 135 СК України.
З 22.06.2016 року дана родина була поставлена на облік Служби у справах дітей, як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах.
15.03.2017 року малолітніх дітей за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку було вилучено з родини у зв`язку з несприятливими умовами проживання та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 ССДС КМДА, де вони перебувають по теперішній час.
За інформацією закладу де перебувають малолітні, мати їх не перевідує, не цікавиться їх здоров`ям та розвитком, життям та матеріальним забезпеченням, не проявляє щодо них батьківської турботи. Матір зловживає спиртними напоями і двічі в стані алкогольного сп`яніння відвідувала своїх дітей. З Центру реабілітації діти переведені до БО «Місто щасливих дітей».
Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, керуючись ст. 164 СК України, Деснянська РДА в м. Києві, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей, про що було складно висновок від 01.08.2017 року №102/04/31-6781.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З огляду на викладене, взявши до уваги надані докази, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлені факти, що свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, свої батьківські обов`язки відносно малолітніх не виконувала та не виконує, а тому позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав відносно її дітей підлягають задоволенню.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164,165,192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 81,141, 280-283 ЦПК , суд -
Позов Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації адреса: м. Київ, пр. Маяковського, 21-г
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: