Провадження №: 2/752/1995/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вебер-Транс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування та пов`язаних реальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_2 під час керування автомобілем «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Братиславській у м. Києві 03.11.216 року не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , від чого автомобіль «Ssang Yong» здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , від чого автомобіль «ВАЗ» здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , від чого автомобіль «Suzuki» здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 , від чого автомобіль «Skoda» здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_6 , від чого автомобіль «Toyota» здійснив зіткнення з автомобілем «ЗИЛ» НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_7 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та травмування пасажира автомобіля «Ssang Yong» ОСОБА_8 та водія автомобіля «Skoda» ОСОБА_5

Постановою Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 - ТОВ «Вебер-Транс» була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/7836222 від 18.04.2016 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза -0,00 грн.

На підставі документів, поданих ним до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», останнє, ввівши її в оману, лише 13.11.2017 року здійснило страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Однак, зважаючи на несвоєчасне виконання страховою компанією своїх обов`язків, визначених законодавством, вона була змушена самостійно звертатися до суб`єктів експертної діяльності щодо визначення розмірі матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження її автомобіля, та визначення його ринкової вартості до та після ДТП.

Тому, просила стягнути з стягнути:

- з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 143,10 грн., 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 232,00 грн. та 4 100,00 грн. у відшкодування витрат на проведення оцінки завданих збитків:

- з ОСОБА_2 . 117 647,69 грн. різниці ринкової вартості автомобіля, котрий є фізично знищеним, до та після ДТП, та у відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.;

- вирішити питання судових витрат у справі.

Ухвалою від 10.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 92-94).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 04.02.2019 року подано відзив на позов, згідно якого останнє проти заявленого позову заперечило, вважаючи його безпідставним та недоведеним. Вказало про те, що дії страхової компанії повністю відповідають законодавству, при настанні страхового випадку потерпілому було виплачено страхове відшкодування у порядку та спосіб, визначені законом. Просило у задоволенні позову відмовити (а.с. 105-107).

Відповідач ОСОБА_2 відзив не подав.

Третя особа у справі пояснень щодо позову не надала.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час керування автомобілем «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Братиславській у м. Києві 03.11.216 року не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , від чого автомобіль «Ssang Yong» здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , від чого автомобіль «ВАЗ» здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , від чого автомобіль «Suzuki» здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 , від чого автомобіль «Skoda» здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_6 , від чого автомобіль «Toyota» здійснив зіткнення з автомобілем «ЗИЛ» НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_7 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та травмування пасажира автомобіля «Ssang Yong» ОСОБА_8 та водія автомобіля «Skoda» ОСОБА_5

Постановою Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наявність вини в діях відповідача ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 - ТОВ «Вебер-Транс» була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/7836222 від 18.04.2016 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза -0,00 грн. Вказане сторонами у справі не заперечено.

17.11.2016 року ОСОБА_1 повідомлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про настання події (а.с. 108-109).

18.07.2017 року ОСОБА_1 подано до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заяву про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 719 від 26.09.2017 року відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані дії страхової компанії, були оскаржені позивачем до МТСБУ (а.с. 76, 77).

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 821 від 13.11.2017 року повідомило ОСОБА_1 про те, що зважаючи на правову позицію, викладену МТСБУ, Товариством було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Вказана сума була перерахована 13.11.2017 року (а.с. 78, 127, 128).

Вказане також не заперечено сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Згідно звіту № 901-2016 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 01.02.2017 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» за заявою ОСОБА_1 від 19.11.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 277 243,20 грн. (а.с. 11-42).

Згідно звіту № 21/05/17 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 15.05.2017 року, складеного ФОП ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_1 , вартість автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП складає 59 595,51 грн. без ПДВ (а.с. 43-70).

Згідно звіту № 0121-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власникові КТЗ від 31.07.2017 року, проведеної СОД ОСОБА_10 29.11.2016 року, розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ до моменту пошкодження та складає 277 245,10 грн. (а.с. 110-126).

Щодо вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди , заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АЕ/7836222 від 18.04.2016 року в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза -0,00 грн.

17.11.2019 року позивач звернулась до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

18.07.2017 року позивачем подана заява про виплату страхового відшкодування. Останнє позивачем визнається, а тому доказуванню не підлягає. При цьому, посилання позивача на введення страховою компанією її в оману щодо переліку документів, необхідних для виплати страхового відшкодування, через що нею заяву про проведення виплати було подано лише 18.07.2017 року, судом до уваги не приймаються, з огляду на їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 719 від 26.09.2017 року відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані дії страхової компанії, були оскаржені позивачем до МТСБУ (а.с. 76, 77).

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 821 від 13.11.2017 року повідомило ОСОБА_1 про те, що зважаючи на правову позицію, викладену МТСБУ, Товариством було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Вказана сума була перерахована 13.11.2017 року (а.с. 78, 127, 128).

Як вбачається з матеріалів справи, страховою компанією виплату страхового відшкодування було здійснено на підстав страхового акту № 1524-20/17-91 від 13.11.2017 року та розрахунку № 1524-20/17-91 суми страхового відшкодування від 10.11.2017 року в межах ліміту відповідальності страховика, на підставі звіту № 0121-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власникові КТЗ від 31.07.2017 року, проведеної СОД ОСОБА_10 29.11.2016 року, розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ до моменту пошкодження та складає 277 245,10 грн. (а.с. 110-128).

З матеріалів справи вбачається, що звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди складено СОД Абрамкін Б.П., що має свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів ФДМ України № 5919 від 23.10.2007 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 43/15 ФДМ України, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_9 від 14.07.2007 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 0148-ПК від 13.11.2015 року.

Заперечення щодо неправомірних дій оцінювача під час огляду автомобіля 29.11.2016 року та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні. Матеріали справи містять акт огляду ТЗ від 29.11.216 року, підписаного ОСОБА_1 без зауважень.

Отже, на думку суду, відповідачем - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виконано вимоги пункту 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки представник страховка оглянув пошкоджений автомобіль в межах строку, визначеного Законом, за його місцезнаходженням для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Присутність представника страхової компаніє позивачем не заперечується.

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Підстави для неприйняття судом до уваги звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди складено СОД Абрамкін Б.П., у суду відсутні.

Судом встановлено, що відповідач - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у строки, визначені ст. 36 Закону, прийняв вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що його письмово повідомив.

В подальшому, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», зважаючи на правову позицію, викладену МТСБУ, прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Вказана сума була перерахована 13.11.2017 року.

Отже, на думку суду, дії ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідають вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбаченийЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи позивача про наявність підстав для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі звіту № 901-2016 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 01.02.2017 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» за заявою ОСОБА_1 від 19.11.2016 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 277 243,20 грн. і на який позивач посилається як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд не бере його до уваги як належний доказ, оскільки останній не ґрунтуються на законі, так як відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Крім цього цей звіт виготовлений за власної ініціативи позивача за заявою позивача від 19.11.2016 року, тобто поданою останньою ще до настання строків, визначених ст. 34 Закону, а тому не приймається до уваги.

Крім того, положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був здійснений, то висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом.

Клопотання про призначення судово-автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем також не було заявлено.

Тому, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення зі страхової компанії пені, 3% річних та вимушених збитків.

Щодо вимог до ОСОБА_2

Постановою Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 . визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, за шкоду, завдану позивачу повинна відповідати юридична особа, яка є власником транспортного засобу «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 , в даному випадку, третя особа у справі - ТОВ «Вебер-Транс».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які доказ на пітвердження факту перебування на момент ДТП ТОВ «Вебер-Транс» та ОСОБА_2 у трудових відносинах.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Докази в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо керування на момент ДТП ОСОБА_2 автомобілем «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 без достатньої правової підстави, в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ст. 1192 ЦК країни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2014 року.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно вказаного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ( ст. ст. 3, 5 Закону).

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 Закону).

З матеріалів справи вбачається, зокрема, що вартість відновлювального ремонту згідно звіту № 0121-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власникові КТЗ від 31.07.2017 року, проведеної СОД ОСОБА_10 29.11.2016 року, автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 перевищує його ринкову вартість до ДТП, котра становила 277 245,10 грн.

Згідно звіту № 21/05/17 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 15.05.2017 року, складеного ФОП ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_1 , вартість автомобіля «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП складає 59 595,51 грн. без ПДВ (а.с. 43-70).

За складання останнього позивачем сплачено 1 000,00 грн. (а.с. 72).

У суду відсутні підстави для неприйняття до уваги вказаного звіту.

Разом з тим, за змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності, а при визнанні автомобіля фізично знищеним, - різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, на думку суду, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 277 245,10 грн. - 59 595,51 грн. = 217 649,59 грн. - 100 000,00 грн. = 117 649,59 грн.

Проте, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановлено ст. 13 ЦПК України, та заявлених позивачем вимог, на користь останньої з ОСОБА_2 підлягає стягненню 117 647,69 грн.

Витрати, понесені позивачем за складання звіту № 21/05/17 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 15.05.2017 року, в розмірі 1 000,00 грн. стягненню з ОСОБА_2. не підлягають, з огляду на незаявлення такої вимоги.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Позивач посилається на те, що умисною протиправно поведінкою ОСОБА_2 було звужено її цивільні та майнові права, остання зазнала душевних та фізичних страждань, що значно посилило вплив на неї негативних явищ, а заподіянням значних для неї збитків - утворило негативні наслідки для і членів її родини, зокрема, доньки, котру вона виховує одна, вона змушена змінити свій звичайний спосіб життя, витрачати багато часу на вирішення свої проблем, котрі виникли після ДТП, в той час як ОСОБА_2 взагалі самоусунувся від відшкодування збитків та жодним чином не проявляв навіть ініціативи щодо спілкування з даного привод, чим заподіяно їй моральної шкоди, розмір якої нею оцінено в 50 000,00 грн.

На думку суду, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій відповідача ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, незаконні дії останнього призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, суд, зважаючи на характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, на характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до квитанцій №№ 67980, 68015 від 26.06.2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 946,03 грн. (а.с. 6, 7).

За надані відповідно до договору № 063 про надання правової допомоги від 25.05.2017 року за правничі послуги позивачем було сплачено 6 000,00 грн. (а.с. 73).

З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 суми судового збору у розмірі 1 946,03 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 625, 988, 979, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 7,8,9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264,265, 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вебер-Транс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування та пов`язаних реальних збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 117 647,69 грн. (сто сімнадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 69 копійок) та у відшкодування моральної шкоди - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), а всього - 127 647,69 грн. (сто двадцять сім тисяч шістсот сорок сім гривень 69 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 946,03 грн. (одна тисяча девятсот сорок шість тисяч гривень 03 копійки) та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. (щість тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_11 , адреса:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко