ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2019 року

м. Харків

справа № 622/1188/14-ц

провадження № 22-ц/818/3399/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - Відділ державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області,

боржник - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали відновленого втраченого судового провадження за поданням Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року, постановлену під головуванням судді Юхименко О.М. в залі суду в смт Золочів Харківської області,-

в с т а н о в и в :

У 2014 році старший державний виконавець ВДВС Золочівського районного управління юстиції Харківської області Федорова Н.Ф. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області Федорової Н.В. задоволено. Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до моменту фактичного виконання виконавчого листа №202/25320/13 від 09.09.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 137 152 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Золочівського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що вона, як боржник, не ухилялася від виконання зобов`язань за виконавчим листом №202/25320/13 від 09.09.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 137 152 грн. Державним виконавцем не було доведено факту її обізнаності про відкриття вказаного виконавчого провадження. Вважає, що були відсутні підстави для застосування такого обмеження, яке порушує її права на свободу пересування.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №202/25320/13 від 09.09.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 137 152 грн.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент постановлення оскарожуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 7 абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Судом встановлено, що згідно доповідної записки керівника апарату Золочівського районного суду Харківської області Федорової Я.Г. 16.02.2015 року справу № 622/1188/14-ц передано до архіву суду, присвоєно архівний номер 24112 . Згідно акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, погодженого ЕПК Державного архіву Харківської області 29.08.2018 року (протокол №8) та затвердженого головою Золочівського районного суду Харківської області 16.10.2018 року, запис №3820, цивільна справа (провадження) №6/622/23/2014 за заявою ВДВС Золочівського РУЮ відносно ОСОБА_1 знищено (строк зберігання 3 роки згідно ст. 59), оригінал судового рішення вилучено.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 рокувідновлено частково втрачене судове провадження №6/622/23/2014, справа №622/1188/14-ц за поданням Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , із таких документів:

- Ухвала Золочівського районного суду Харківської області від 23.09.2014 року;

- довідка зі спец розділу ВП 40572115 згідно якої виконавче провадження №40572115 з виконання виконавчого листа №202/25320/13-ц від 09.09.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 137 152,45 грн, було завершено 29.09.2014 року, на підставі п. 5 ч. І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакції), та передано до архіву (а.с.28-30).

Матеріали відновленого втраченого судового провадження містять довідку Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з якої вбачається, що виконавче провадження де стороною (боржником) є ОСОБА_1 , станом на 07.05.2019 року на виконанні не перебуває. Виконавче провадження №40572115 з виконання виконавчого листа №202/25320/13-ц від 09.09.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 137 152,45 грн., було завершено 29.09.2014 року, на підставі п. 5 ч. І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакції), та передано до архіву. Виконавчий лист було повернуто стягувачу (а.с.14).

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи, не вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї обовязків судовим рішенням.Так, 09.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №202/25320/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 137 152,45 грн., а 29.09.2014 року вказане виконавче провадження було завершено, виконавчий лист повернуто стягувачеві, - підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 ухилялася від виконання зобов`язання колегія суддів не вбачає.

Наразі у провадженні виконавчої служби виконавчий лист №202/25320/13-ц не знаходиться.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

А.І. Колтунова

Повне судове рішення виготовлено 25.06.2019 року у нарадчій кімнаті.