Справа № 309/703/19
Провадження № 2/309/813/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря : Соймик Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Потьомкіної О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хустської районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хустської районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу .

Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 02 січня 2014 року № 2-к та контракту його було прийнято на посаду лікаря - стоматолога - ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки.

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 30 грудня 2014 року № 149-к він був звільнений з займаної посади. Згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 02 січня 2015 року № 2-к та контракту його було прийнято на посаду лікаря - стоматолога ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки. Відповідно до додатку до трудової угоди ( контракту ) №1 від 02.01.2015 року, який був укладений 31.12.2015 року трудовий договір був продовжений ( переукладений ) до 31.12.2016 року.

Згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 26 грудня 2016 року № 134-к він був звільнений з займаної посади ( підстава закінчення дії трудової угоди ( контракту ) №1 від 02.01.2015 року ).

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 01 лютого 2017 року № 12-к та контракту його було прийнято на посаду лікаря - стоматолога ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки та на 0,5 ставки лікаря стоматолога терапевта.

Згідно додатку до трудової угоди ( контракту ) №1 від 01.02.2017 року, який був укладений 02.01.2018 року трудовий договір був продовжений ( переукладений ) до 31.12.2018 року.

Згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 29 листопада 2018 року № 141-к з нього було знято 0,5 ставки лікаря стоматолога терапевта.

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 31 грудня 2018 року № 164-к він був звільнений із займаної посади згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України ( закінчення строкового трудового договору).

Позивач вважає, що наказ головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 31 грудня 2018 року № 164-к щодо звільнення його з займаної посади згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ст. 39-1 Кодексу законів про працю України строковий трудовий договір продовжує діяти на невизначений строк у разі переукладення його один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 та вважається таким, що укладений на невизначений строк.

Згідно наказів головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки № 2-К від 02.01.2014 року, № 2-К від 02.01.2015 року, № 12-К від 01.02.2017 року неодноразово трудові договори переукладались. Згідно додатку до трудової угоди ( контракту ) №1 від 01.02.2017 року, який був укладений 02.01.2018 року трудовий догов1р був продовжений ( переукладений ) до 31.12.2018 року.

Згідно вищевказаних наказів відповідач призначав його постійно на посаду лікаря - стоматолога ортопеда, а також продовжував дію строкового трудового договору. Це свідчить про те, що трудові відносини мали характер безстрокового трудового договору. В зв`язку з цим враховуючи ст. 39-1 вищевказаного кодексу відповідач в жодному випадку не мав права звільняти його із займаної посади згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України ( закінчення строкового трудового договору ) поза як станом на день звільнення його трудові відносини з відповідачем носили виключно безстроковий характер.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі покликаючись на наведені в позовній заяві обставини, просять суд ухвали рішення, яким поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду , оскільки такий пропущений ним у звязку з хворобою, визнати незаконним та скасувати наказ № 164-к від 31 грудня 2018 року, поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки, та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.01.2019 р.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Звільнення відповідача було проведено у відповідності до норм чинного законодавства у звязку з закінченням строкового трудового договору, який діяв до 31.12.2018 р. Твердження представника позивача та позивача про те, що строковий трудовий договір у даному випадку продовжує діяти на невизначений строк оскільки декілька разів переукладення є помилковим, в задоволенні позову просить відмовити.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та докази , які містяться в них, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено , що позивача ОСОБА_1 згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 02 січня 2014 року № 2-к та контракту було прийнято на посаду лікаря - стоматолога - ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки. ( а.с.7)

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 30 грудня 2014 року № 149-к позивач був звільнений з займаної посади. В подальшому згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 02 січня 2015 року № 2-к та контракту позивача було знову прийнято на посаду лікаря - стоматолога ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки. Відповідно до додатку до трудової угоди ( контракту ) №1 від 02.01.2015 року, який був укладений 31.12.2015 року трудовий договір був продовжений ( переукладений ) до 31.12.2016 року.

Згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 26 грудня 2016 року № 134-к позивач був звільнений з займаної посади ( підстава закінчення дії трудової угоди ( контракту ) №1 від 02.01.2015 року ).

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 01 лютого 2017 року № 12-к та контракту позивача було прийнято на посаду лікаря - стоматолога ортопеда ортопедичного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки на 0,5 ставки та на 0,5 ставки лікаря стоматолога терапевта.

Згідно додатку до трудової угоди ( контракту ) №1 від 01.02.2017 року, який був укладений 02.01.2018 року трудовий договір був продовжений ( переукладений ) до 31.12.2018 року. ( а.с.20)

Таким чином, позивач погодився на умови цього контракту, в тому числі і на його строковий термін.

Пунктом 5.2. строкового трудового договору від 1 лютого 2017 року передбачено, що трудовий договір припиняється в тому числі і після закінчення строку дії угоди.

Пунктом 5.3 контракту передбачено, що за два місяці до закінчення строку чинності Угоди він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк .( а.с.23)

Отже, суд вважає, що у даному випадку контракт діяв лише до 31.12.2018 р.

Відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки від 31 грудня 2018 року № 164-к позивач був звільнений із займаної посади згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України ( закінчення строкового трудового договору).

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку.

Контракт, у якому передбачено термін дії, який неодноразово переукладався, не вважається таким, що укладений на невизначений строк, оскільки за два місяці до закінчення строку дії контракту за згодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк.

Відповідно до частини другої статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу.

Якщо сторони при переукладенні контракту серед підстав його розірвання вказали закінчення строку, враховуючи, що працівник належним чином інформований про умови укладеного договору, контракт розглядається як встановлене законом виключення з правила частини другої статті 39-1 КЗпП України.

Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.

За відсутності укладення між сторонами до дня закінчення строку дії контракту від 1 лютого 2017 року № 8, який на підставі додатку до трудової угоди від 2 січня 2018 р. угоди щодо продовження його дії на новий строк, роботодавець, на підставі умов контракту та у зв`язку з припиненням строку його дії правомірно припинив трудові правовідносини з позивачем на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

З аналізу наведених вище норм та встановлених судом обставин вбачається, що звільнення позивача з роботи за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України здійснено відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства.

Вказана вище підстава не належить до підстав припинення трудового договору за ініціативою роботодавця та по суті не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії. Вказана позиція висвітлена у рішенні Верховного Суду яка постановлена 6 березня 2018 р. у справі № 664/2284/16-ц.

У своєму позові та додатково у своїй заяві позивач просив суд поновити строк йому для звернення в суд з даним позовом, оскільки він в період з 17 січня 2019 року по 05.03.2019 року хворів , а тому був позбавлений можливості звернутися до адвоката для захисту своїх інтересів.

З дослідженої в судовому засіданні довідки № 521 від 06.05.2019 р. року Хустського центру ПМСД позивач ОСОБА_1 хворів з 17.01.2019 р. по 05.03.2019 р. ( а.с.65)

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що факт перебування позивача на лікуванні , що стверджено довідкою , є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду , а тому такий строк підлягає поновленню на підставі ст. 234 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81,141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 21, 23, 36,39 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Хустської районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2019 р.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.