ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 1522/29950/12

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4736/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2018 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі-ТОВ«Фінансова компанія «Поліс», товариство) звернулося до суду з заявою про залучення до участі у справі правонаступника, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Товариство просило:

- залучити його як правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (далі -ПАТ «ВТБ БАНК», банк) у справі за позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 1 018 522,31 грн.за кредитним договором від 16 квітня 2008 року;

- поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Приморським районним судом м. Одеси;

- видати дублікати виконавчих листів.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2013 року, з урахуванням ухвали суду від 17 жовтня 2013 року про виправлення описки, з боржників солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 018 522 грн. та в рівних частках судові витрати у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.

Вказувало, що 18 листопада 2015 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитом, після чого заявник став новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Зазначало, що відповідно до документів, отриманих заявником у первісного кредитора, виконавчі листи по справі судом не видавались. Згідно автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про будь-які виконавчі провадження стосовно боржників за виконавчими листами про стягнення заборгованості у розмірі 1 018 522 грн., виданих судом, відсутні.

ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», як правонаступник ПАТ «ВТБ БАНК» та стягувач не отримувало виконавчих документів, тому було позбавлено процесуальних підстав для звернення до суду з заявою.

Посилаючись на зазначене, а також на те, що банк не отримував виконавчі листи та не повідомив про це ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», як нового кредитора, в зв`язку з чим строк пред`явлення їх до виконання сплинув з причин, незалежних від заявника, останній просив задовольнити його заяву (т.2 а.с.1-6).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2018 року заявуТОВ «Фінансова компанія «Поліс» задоволено.

Залучено ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» в якості правонаступника позивача ПАТ «ВТБ Банк».

Поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів та видано дублікати виконавчих листів Приморського районного суду м.Одеси у справі про стягнення заборгованості в сумі 1018522,31 грн. щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т.2 а.с.43-44,45-48).

Судове рішення мотивовано тим, що на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до вимог ст. 514 ЦК України, до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором та договором поруки.

Тому, в зв`язку із заміною кредитора та вибуття ПАТ «ВТБ БАНК», є підстави для заміни останнього на правонаступника-ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Враховуючи те, що банк не отримував виконавчі листи і не повідомив ТОВ Фінансова компанія «Поліс», як нового кредитора, про вказане, тому строк пред`явлення їх до виконання, сплинув з причин, незалежних від заявника.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Неправильність судового рішення обґрунтовано неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що:

- 04 жовтня 2013 року на підставі рішення суду видано виконавчий лист;

- 29 січня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до державного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду;

- 02 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №46419459);

- дотепер відносно ОСОБА_2 немає жодного відкритого виконавчого провадження;

- незважаючи на те, що договір про відступлення права укладено 18 листопада 2015 року, лише 17 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, пропустивши строк звернення до суду та не надавши поважних причин для поновлення строку;

- суд першої інстанції безпідставно проігнорував факт видачі виконавчих листів та повторно видав дублікати, поновивши строк для їх виконання незаконно, який сплинув 18 листопада 2015 року ( а.с.63-65).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» Гончар І.Д. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу залишити без змін.

Зазначала, що ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» не отримувало оригінали виконавчих листів, надана постанова про відкриття виконавчого провадження від 02 лютого 2015 року стосується стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 910 грн., в той час як оскаржуваною ухвалою видано дублікати виконавчих листів про стягнення заборгованості в сумі 1 018 522,31 грн. щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 30 квітня 2013 року.

Посилалась на те, що право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» перейшло після остаточної сплати ціни договору про відступлення права вимоги, а саме суми у розмірі 26 000 000 грн., яка сплачена повністю 26 лютого 2016 року.

Вказувала, що після звернення до первісного кредитора стало відомо, що він не отримував виконавчі листи, тому позбавлений був передати їх ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Поважними причинами вважала також тривалий переговорний процес з боржниками щодо добровільної сплати заборгованості, відсутність серед документів отриманих від первісного кредитора будь-яких виконавчих листів про стягнення 1 018 522,31 грн., відсутність даних в автоматизованої системі виконавчого провадження щодо відкритих та/або завершених виконавчих проваджень про стягнення вказаної суми, неможливість отримати в органах виконавчої службі будь-яку інформацію щодо виконавчих проваджень про стягнення 1018522грн.31 коп., в силу відсутності статусу позивача/стягувача.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд заміняє таку сторону її правонаступником, а вказані у заяві причини пропуску такого строку є поважними, оскільки заявник є новим стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів, які втрачено не з його вини, а тому необхідно змінити сторону виконавчого провадження та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання і видати дублікати виконавчих листів на боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості в сумі 1018522грн.31 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

1.Щодо зміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За ст.422 ЦПК України (яка діяла на час розгляду заяви) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд заміняє таку сторону її правонаступником.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень Глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, зміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2013року (справа № 1522/19950/12) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року у сумі 1 018 522,31 грн., судовий збір-1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення-120 грн. (т.1 а.с.245-246).

18 листопада 2015 року, між банком та ТОВ «Фінансова компанія Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за авансовими кредитами № 21МБ.

Згідно додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до договору про відступлення права вимоги, банк відступив право вимоги за кредитним договором, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».

В додатку №1 до додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року міститься реєстр прав вимог № 1/1, відповідно до якого одним з боржників, право вимоги до яких було відступлено, є ОСОБА_2 (т.2 а.с.7-13 ).

Згідно зі ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, у зв`язку з заміною кредитора та вибуття ПАТ «ВТБ Банк» є всі підстави для заміни ПАТ «ВТБ Банк», сторони (позивача, стягувача) у справі № 1522/29950/12, на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія Поліс».

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512,514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами до ТОВ «Фінансова компанія Поліс» перейшли права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитними договорами та відповідним договорами поруки.

2. Щодо поновлення строку до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання заявник ТОВ «Фінансова компанія Поліс» вказувало на те, що вони не були передані ПАТ «ВТБ Банк», який їх по справі не отримував, що унеможливлювало пред`явлення їх до виконання. Рішення суду до теперішнього часу не виконане.

Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про будь-які виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а стягувачом-ПАТ «ВТБ Банк» з виконання виконавчих листів, виданих судом, відсутні.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія Поліс» за відсутності статусу позивача/ стягувача позбавлено було можливості отримати інформацію з органів виконавчої служби щодо виконавчого провадження стосовно боржників за кредитним договором від 16 квітня 2008 року.

Встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» не отримував виконавчі листи і не повідомив про вказане правонаступника TOB «Фінансова компанія «Поліс», тому заявник вважає, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, сплинув з причин, незалежних від ТОВ «Фінансова компанія Поліс».

ПАТ «ВТБ Банк» у письмових поясненнях посилається на те, що не передавало оригінали виконавчих листів TOB «Фінансова компанія «Поліс», оскільки вони судом не видавались (т.2 а.с.26-27).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст.433 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви), у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до п.9ч.2ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3рп/2010 у справі № 1-7/2010 зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2013 року, з врахуванням виправленої помилки ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1 018 522,31 грн. та судових витрат.

Однак, матеріали справи № 1522/29950/12 не містять даних про те, що виконавчі листи було видано ПАТ «ВТБ Банк».14 травня 2013 року банк надав заяву про видачу копію рішення та виконавчих листів. 16 жовтня 2013 року банк звернувся до суду про виправлення помилки в рішенні суду. Відомості про те, що банк отримав виконавчі листи після виправлення помилки у рішенні суду по вказаної справі відсутні (т.1 а.с. 249,259).

На теперішній час виконавчі листи не пред`являлися до виконання до виконавчої служби та не перебувають на примусовому виконанні, рішення суду, яке вступило в закону силу не виконане.

Отже, сукупність наявних у справі доказів свідчить про втрату оригіналів виконавчих листів, а тому враховуючи факт не виконання судового рішення у великої сумі 1 018 522,31 грн. з 2013 року до теперішнього часу, за рішенням яке набрало законної сили, з причин, які не залежали від волі стягувача, видача дублікатів виконавчих листів є виправданим та законним заходом спрямованим на належне виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що є наявні підстави для поновлення строк та видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки необґрунтована відмова у видачі дублікатів виконавчих листів призвела б до порушення прав стягувача на виконання рішення суду, що набрали законної сили та є обов`язковими до виконання.

Доводи апелянта про те, що виконавчі листи було пред`явлено до виконання, вони не втрачені, повторна їх видача є порушенням та двійним стягненням до уваги не приймаються.

Так, матеріали справи не містять даних про те, що:

-ПАТ «ВТБ Банк» отримало виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитом,

-оригінали виконавчих листів знаходяться на виконанні,

-рішення суду, яке вступило в закону силу, виконано.

В суді першої представником ТОВ «Фінансова компанія Поліс» надано для огляду оригінал договору про відступлення права вимоги з усіма додатками, в т.ч. з переліком документів, що передавались первісним кредитором новому кредитору, що серед переданих документів також не було виконавчих листів по вказаній справі, що підтверджено витягом який надано до апеляційного суду.

Тобто, апелянтом не надано доказів, що оригінали виконавчих листів щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1 018 522,31 грн. існують та знаходяться на виконані у державного виконавця.

Посилання апелянта на копію виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» коштів в сумі 910 грн. до уваги не приймаються, оскільки оскаржувана ухвала стосується виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1 018 522,31 грн. за рішенням суду. Суд першої інстанції саме ці вимоги розглядав, а тому вказані обставини підтверджують факт того, що виконавчі листи про стягнення 1 018 522,31 грн. судом першої інстанції не видавались (т.2 а.с.76 ).

Крім того поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не порушує прав та обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки їм достеменно відомо про наявність судового рішення по справі, яке набрало законної сили, та за яким вони є боржниками перед ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Поліс».

Апелянтом не доведено факт відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржників заборгованості в сумі 1 018 522,31 грн. та факт виконання рішення суду на вказану суму за кредитним договором.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому необхідно апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков