Дата документу 13.06.2019 Справа № 331/543/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/543/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г. провадження № 22ц/807/211/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Путій Д.В.

за участі прокурорів Євтушок Ю.С., Харченко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року у справі за позовом керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Юлія Арсенівна, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року керівник Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа-приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., про: визнання незаконним та скасування рішення № 28257919 державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко Л.О., прийнятого 16.02.2016, про проведення державної реєстрації права власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладеного 22.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. за № 2679; визнання недійсним договору купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладеного 11.08.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. за № 2478.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.02.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на будівлю магазину-кафе загальною площею 309 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності на вказане нерухоме майно є рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 у справі № 2-1570/2006. Зазначене рішення державного реєстратора вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зареєстроване 16.02.2016 право власності на зазначений об`єкт площею 309 кв. м не відповідає та суперечить раніше вже зареєстрованому праву власності на цей об`єкт площею 74,5 кв. м.

Так, згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 у справі № 2-1570/2006 за ОСОБА_1 визнано право власності на магазин площею лише 74,5 кв. м за вказаною адресою. Право власності на вказаний об`єкт нерухомості первинно зареєстровано Запорізьким міжміським БТІ 05.06.2006, про що перенесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Незважаючи на вказане, державним реєстратором Нікітенко Л.О. належним чином не перевірено, чи відповідають заявлені у 2016 році права тим, які раніше зареєстровані.

Проте з поданих державному реєстратору документів вбачалось, що площа раніше зареєстрованого за ОСОБА_1 об`єкту значно збільшилась, але державним реєстратором не витребувано документів, на підставі яких відбулось таке збільшення, тобто документів, які підтверджують отримання дозволів на будівництво чи реконструкцію будівель та введення їх в експлуатацію, а також документів на земельну ділянку. У подальшому, на підставі незаконно проведеної державним реєстратором Нікітенко Л.О. реєстрації права власності на вищевказану будівлю ОСОБА_1 22.08.2016 відчужено 6/25 та 11.08.2016 відчужено 19/25 частин спірної будівлі за договорами купівлі-продажу ОСОБА_2

Керівник Запорізької місцевої прокуратури № 1 вказував, що зі скасуванням незаконного рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на будівлю літ. А, А-1, А-2 площею 309 кв. м, підстав для укладення договорів купівлі-продажу цієї будівлі у останньої не було, а тому укладені нею договори слід визнати недійсними.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення № 28257919 державного реєстратора Запорізького міськрайонного управління юстиції Нікітенко Людмили Олександрівни, прийняте 16.02.2016р., про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу 6/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладений 22.08.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб"юк Юлією Арсенівною за № 2679.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, загальною площею 309 кв. м, укладений 11.08.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб"юк Юлією Арсенівною за № 2478.

Стягнуто солідарно з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (вул. Олександрівська, 84, м. Запоріжжя, 69002, ), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 1 ( , адреса: вул. Залізнична, 17, м. Запоріжжя, 69002, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач прокуратура Запорізької області, ) судовий збір у розмірі 6 400 грн. ( шість тисяч чотириста гривень 00 копійок), код класифікації видатків бюджету - 2800.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Учасники справи, крім прокурорів Запорізької місцевої прокуратури № 1 та Запорізької області, у судове засідання апеляційного суду 13 червня 2019р. не з`явились, будучи повідомлені судовими повістками, а ОСОБА_2 - телефонограмою, оскільки судові повістки за місцем реєстрації регулярно нею не отримуються ( Т. 2 а.с. 160-162, 181-183, 195-198, 211-213, 230-232), а іншої адреси вона судам не надає.

Приватний нотаріус Якиб`юк Ю.А. надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності.

Всі решта учасників справи клопотань та заяв апеляційному суду не спрямували, у зв`язку з чим апеляційний розгляд у відповідності до положень ч. 2 статті 372 ЦПК України проведено у їх відсутності.

У відзиві на апеляційну скаргу Запорізька місцева прокуратура № 1 зазначає, що доводи скарги є необґрунтованими, оскільки прокурором доведено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Запорізької міської ради, ЗУ «Про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень» містить перелік документів, які необхідні для проведення реєстраційних дій щодо права власності, належним відповідачем у справі державний реєстратор Нікітенко Л.О. не може бути через ліквідацію реєстраційного органу, працюючи у якому, нею було прийнято оскаржуване в цій справі рішення.

У письмових пояснення щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 фактично погоджується зі скаргою ОСОБА_1

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників прокуратур, які заперечували проти апеляційної скарги, врахувавши відзив і письмові пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга по суті спору не підлягає задоволенню, але доводи по порядок стягнення судового збору заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000106 від 11.01.2017 встановлено порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", земельного та цивільного законодавства, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2015-2016 років самочинно збудувала на самовільно зайнятій земельній ділянці в АДРЕСА_2 об`єкт нерухомості - споруду орієнтовною площею 235 кв. м.

Зазначене підтверджується матеріалами перевірок щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проведених департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області з грудня 2015 року по лютий 2016 року (а.с. 18-25, т. 1).

Згідно з інформацією Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області від 11.11.2016 відповідна земельна ділянка у власності чи користуванні (оренді) ОСОБА_1 не перебуває ( а.с. 26, т. 1).

Незважаючи на це, державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Нікітенко Л.О. 16.02.2016 прийнято рішення № 28257919 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв. м по АДРЕСА_1 , про що до ДРРП внесено запис № 13269845 та відкрито реєстраційну справу № 01 ( а.с.12-17, т.1).

Судом зазначено, що в ході розгляду справи ним безпосередньо досліджено матеріали реєстраційної справи № 01 у 1 томі на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , в якій містяться документи, на підставі яких державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Нікітенко Л.О. 16 лютого 2016 року прийнято оскаржуване рішення, та матеріали реєстраційної справи № 01 у 1 томі на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , в якій містяться документи, на підставі яких державним реєстратором ЗМУЮ Кохановською О.І. прийнято рішення про первісну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою загальною площею 74,5 кв. м.

Оглядом матеріалів реєстраційної справи № 01 встановлено, що підставою виникнення у ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно є рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2006 у справі № 2-1570/2006, згідно з яким об`єктом нерухомого майна, який належить зареєструвати, є магазин літ. А-1 загальною площею 74,5 кв. м (Т. 1 а.с. 14).

Так, згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 у справі № 2-1570/2006 за ОСОБА_1 визнано право власності на магазин літ. А-1 площею 74,5 кв.м., літню площадку № 1, паркан № 2, розташовані по АДРЕСА_1 .

Право власності на вказаний об`єкт нерухомості - магазин літ. А-1 площею 74,5 кв. м первинно зареєстровано Запорізьким міжміським БТІ 05.06.2006 (реєстраційний номер майна 14983365), про що внесено відповідний запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 28 т. 1).

З матеріалів реєстраційної справи № 01 встановлено, що за заявою ОСОБА_1 державним реєстратором ЗМУЮ Кохановською О.І. 22 жовтня 2013 року відомості про реєстрацію права власності на магазин літ. А-1 площею 74,5 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 перенесено до нового реєстру - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП) на підставі рішення про державну реєстрацію від 07 листопада 2013 року та відкрито реєстраційну справу за номером 01 ( а.с.15, т.1).

Судом встановлено, що у лютому 2016р. ОСОБА_1 державному реєстратору Нікітенко Л.О. для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , знову надано те ж саме рішення суду, але сам об`єкт нерухомості вже видозмінився, зокрема, зазначений не як магазин, а як магазин-кафе, площа об`єкта збільшилась до 309 кв. м, а також до складу об`єкта увійшли нові будівлі літ. А та А2. Проте документів про ці зміни ОСОБА_1 державному реєстратору не надала, а державний реєстратор Нікітенко Л.О. 16.02.2016р. прийняла рішення № 28257919 щодо реєстрації нерухоме майно як нового об`єкта нерухомості на підставі рішення суду, у якому цей об`єкт вищавказаним параметрам не відповідав.

Отже, незважаючи на те, що ОСОБА_1 у лютому 2016 року державному реєстратору надано правовстановлюючий документ, а саме рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2006 по справі № 2-1570/2006 лише на магазин літ. А-1 площею 74,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 , державним реєстратором ЗМУЮ Нікітенко Л.О. 16.02.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної власності на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв.м. по АДРЕСА_1 ( а.с.13, т.1).

З наданих Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 доказів встановлено, що проведеними упродовж 2015-2016 років Департаментом ДАБІ в області перевірками встановлено факт самочинного будівництва ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних дозвільних документів на будівництво об`єкту по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не отримувала, в експлуатацію самовільно збудований об`єкт не вводився (а.с. 18-25, т.1).

Отже, фактично рішенням державного реєстратора Нікітенко Л.О. було здійснено державну реєстрацію самочинно реконструйованого об`єкту нерухомості: до магазину добудовано дві нові будівлі, внаслідок чого загальна площа об`єкту збільшилась з 74,5 кв. м до 309 кв. м.

Здійснивши самочинне будівництво споруди в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 самовільно, без правових на те підстав, зайняла земельну ділянку, яка є власністю територіальної громади міста Запоріжжя.

22.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 19/25 часток будівлі магазину-кафе літ. А, А-1, А-2, а 11.08.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 6/25 часток цього нерухомого майна, внаслідок чого власником всього об`єкту, розташованого по АДРЕСА_1 стала покупець ОСОБА_2

Задовольняючи позов прокуратури, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення вимог ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пп. 12, 41, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакціях на час проведення реєстрації) державний реєстратор Нікітенко Л.О., не встановивши відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також при наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, 16.02.2016 прийняла незаконне рішення та безпідставно провела державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 по АДРЕСА_1 загальною площею 309 кв.м, яка фактично є самочинним будівництвом ( а.с. 13, т.1).

Задовольняючи вимоги щодо недійсності договорів купівлі-продажу часток цього об`єкту, суд вказував, що у разі скасування незаконної реєстрації спірного об`єкта нерухомості ОСОБА_1 не набуває права власності на такий об`єкт, а отже і договори з його подальшого відчуження слід визнати недійсними у відповідності до положень ч.1 ст. 203 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, насамперед, що прокурор не навів підстав для представництва інтересів держави в особі Запорізької міської ради, тобто своє звернення до суду з цим позовом.

Ці заперечення відповідачів проти позову прокуратури були ретельно досліджені судом першої інстанції, який з цього приводу встановив наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтями 81, 93 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може перебувати у власності або користуванні громадян. Порядок реалізації права на отримання у власність чи у користування земельної ділянки закріплено в Розділі IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно з частиною другою ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення у відповідності з законом питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міських рад.

Також у ст.12 Земельного кодексу України закріплено, що до повноважень міської ради належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Запорізька міська рада.

За обставинами справи судом було встановлено, що, самочинно побудувавши споруду на самовільно зайнятій земельній ділянці, ОСОБА_1 порушила інтереси власника землі - Запорізької міської ради, які полягають у позбавленні правомочностей по користуванню та розпорядженню земельною ділянкою, самовільно зайнятою ОСОБА_1 , а також у ненадходженні плати за землю до місцевого бюджету у розмірах, передбачених законодавством. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що площа самочинно збудованої споруди складає 235 кв. м, що і дорівнює площі самочинно зайнятої земельної ділянки.

Незважаючи на те, що рішенням державного реєстратора Нікітенко Л.О. та проведення нею державної реєстрації прав на самочинно збудований об`єкт площею 309 кв. м на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка у власність чи користування ОСОБА_1 не надавалась, чим порушено інтереси держави, Запорізькою міською радою не вжито заходів щодо скасування у судовому порядку такого рішення. Тобто, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, належним чином не здійснює заходи щодо поновлення порушених інтересів держави та територіальної громади.

З такими висновками суду повністю погоджується колегія, оскільки бездіяльність Запорізької міської ради з цього питання відслідковується за матеріалами справи, а отже є очевидною.

Іншим доводом скарги є те, що суд не зазначив, в чому полягає порушення державним реєстратором процедури здійснення реєстраційних дій.

Але ці ствердження є неспроможними навіть з огляду на мотивувальну частину рішення, у якій судом чітко зазначено, які порушення допущені державним реєстратором Нікітенко Л.О. при прийняття рішення № 28257919 від 16.02.2016р.

Судом наведено ретельний аналіз норм, якими врегульовано реєстрацію об`єктів нерухомості.

Так, суд зазначав, що згідно з пунктом 1 частини першої ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016, чинній на час проведення реєстрації) держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини третьої ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Тобто законом закріплено обов`язок державного реєстратора при здійсненні дій по державній реєстрації прав на нерухоме майно, перевірити чи відповідають заявлені права та подані документи вимогам законодавства, а також чи наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок державної реєстрації прав, який, зокрема, включає прийняття та перевірку документів, які подано для державної реєстрації, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пунктів три, чотири частини першої ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Також умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Відповідно до пункту 12 вказаного Порядку (в редакції на час проведення реєстрації) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Таким чином, під час прийняття рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 державниму реєстратору Нікітенко Л.О. необхідно було перевірити, чи відповідають подані ОСОБА_1 документи вимогам законодавства та чи відсутні суперечності між заявленими нею у 2016 році та вже раніше зареєстрованими правами на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 .

Проте, державним реєстратором ЗМУЮ Нікітенко Л.О. належним чином не перевірено відомості, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, та залишено поза увагою явний факт самочинного будівництва ОСОБА_1 будівель площею 235 кв. м.

Також дослідженням матеріалів реєстраційної справи № 01 встановлено, що серед документів, поданих ОСОБА_1 державному реєстратору єдиним правовстановлюючим документом, передбаченим ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі якого здійснюється державна реєстрація прав, є виключно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2006, оскільки технічний паспорт ПП «Міжрегіональний центр технічної інвентаризації» до таких не відноситься.

Так, державний реєстратор Нікітенко Л.О. належної перевірки поданих ОСОБА_1 документів для реєстрації права власності та співставлення їх на відповідність з раніше зареєстрованими правами не здійснила, та не звернула уваги на суперечності у них, а саме: на те, що ОСОБА_1 не змінено технічні характеристики раніше зареєстрованого об`єкта нерухомого майна, а фактично здійснено нове самочинне будівництво, адже площа раніше зареєстрованого об`єкта нерухомого майна безпідставно збільшилась з 74,5 кв. м на 235 кв. м та почала складати 309 кв. м, що за будь-яких обставин не можна віднести до змін технічних характеристик споруди, які б могли підтверджуватись технічним паспортом.

Також, з наявної у матеріалах реєстраційної справи інформації вбачається, що під час прийняття у лютому 2016 року рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 прав на будівлю магазину-кафе літ. А, А-1, А-2 загальною площею 309 кв. м по АДРЕСА_1 та проведення такої реєстрації, державний реєстратор Нікітенко Л.О. володіла відомостями про наявність вже зареєстрованого 22.10.2013 державним реєстратором Кохановською О.І . права на магазин літ.А-1 площею 74,5 кв. м, розташований за вказаною адресою, а також про наявність вже відкритої реєстраційної справи ( а.с. 12-17, 1).

Проте, незважаючи на те, що державним реєстратором Кохановською О.І. 22.10.2013 вже було відкрито відповідний розділ та заведено реєстраційну справу № 01 на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , державним реєстратором Нікітенко Л.О. 02.02.2016 знову відкрито іншу реєстраційну справу № 01.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст.13 Закону, у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа. При цьому, розділ та реєстраційна справа закриваються лише у разі знищення об`єкта нерухомого майна, поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого

майна.

Незважаючи на вказане, державний реєстратор Нікітенко Л.О. належним чином не перевірила чи відповідають заявлені ОСОБА_1 у 2016 році права, тим які вже зареєстровані за нею у 2013 році.

Також, незважаючи на те, що з поданих державному реєстратору документів вбачалось, що за адресою первісної реєстрації об`єкта з`явились нові будівлі літ. А та А2, яких не було на час первісної реєстрації, державним реєстратором не витребувано документів про введення нових будівель та всього реконструйованого об`єкта до експлуатації, як це передбачено п. 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Пунктом 41 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна серед інших подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна подається, у тому числі, документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Водночас, відповідно до частини другої ст. 5 Закону, якщо законодавством передбачено

прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Що стосується сплати ОСОБА_1 податку за землю, що, на думку апелянта, є свідченням законності користування нею цією земельною ділянкою та хибності позиції прокурора в цій частині, то з матеріалів справи вбачається, що відповідач намагалась оформити право оренди на земельну ділянку, на якій розміщено належний їй магазин, ще з 2004р.

Листом № 2665 від 11.10.2011р. ДАБК зазначив, що функціональне призначення даної земельної ділянки не відповідає діючій планувальній документації - Генеральному плану міста, згідно якого зазначена територія визначена як територія зелених насаджень загального призначення ( Т. 1 а.с. 70).

Листом № 3227/02-03 від 08.12.2015р. Управління з питань земельних ресурсів Запорізької міської ради повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання документів для вирішення питання оренди земельної ділянки ( Т. 1 а.с. 72).

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області надано інформацію у листі № 327/П/08-26-13 від 25.08.2016р., що ФОП ОСОБА_1 сплачувала орендну плату протягом 2013-2016рр., але за користування якою ділянкою, якої площі, за якою адресою та на підставі якого договору, ця інформація відомостей не містить ( Т. 1 а.с. 74).

В той же час, Державний реєстр речових прав не містить відомостей про перебування у користуванні ОСОБА_1 будь-якої земельної ділянки, зокрема, за адресою місця розташування магазину ( самочинного кафе-магазину), що підтверджується інформацією № 10-280.3-3744/2-16 від 11.11.2016р., наданою Управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (Т. 1 а.с. 26), а також інформацією № 2949/02-03 від 27.12.2016р., наданою Управлінням з питань земельних ресурсів Запорізької міської ради ( Т. 1 а.с. 27).

Тому інформація ДФС про сплату орендної плати не може бути взята до уваги як свідчення законного використання земельної ділянки під самочинно збудованим магазином-кафе за адресою АДРЕСА_1 , що і вказує на неспроможність доводів скарги в цій частині.

З приводу того, що Департамент реєстраційних послуг ЗМР не є належним відповідачем за позовом прокуратури, а таким відповідачем має бути саме державний реєстратор Нікітенко Л.Л., то судом також цим запереченням відповідача ОСОБА_1 та її адвоката Ями Д. надавалась відповідна оцінка та визнано їх необґрунтованими з огляду на таке.

Встановлено, що під час прийняття рішення від 16.02.2016р. державний реєстратор Нікітенко Л.О. працювала у Реєстраційній службі Запорізького міськрайонного управління юстиції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 99 Запорізьке міськрайонне управління юстиції Запорізької області ліквідовано як юридичну особу публічного права.

З 22.02.2016 рішенням Запорізької міської ради № 8 від 19.02.2016 створено Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, який з цього часу є виконавчим органом Запорізької міської ради та відповідно до п. 2.1.1 Положення про Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, затвердженого вищевказаним рішенням Запорізької міської ради, уповноважений на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Тому державний реєстратор Нікітенко Л.О., яка є вже працівником іншого реєстраційного органу, не може бути належним відповідачем у справі, та в такому разі прокурором правильно визначено відповідачем Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

В скарзі зазначається, що судом неправильно визначено порядок стягнення судового збору, який підлягає сплаті відповідачами на користь прокуратури, оскільки солідарне стягнення судових витрат процесуальним законом не передбачено.

Колегія встановила, що суд у зв`язку із задоволення позову прокурора у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягнув з відповідачів понесені судові витрати в сумі 4800 грн., стягнувши їх з відповідачів в солідарному порядку.

Проте дійсно, процесуальним кодексом не передбачено солідарного обов`язку відповідачів компенсувати позивачу, позов якого задоволено в повному обсягу, судових витрат.

Частина 1 статті 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, визначення розміру суми судового збору залежить від ступеню задоволення позову, та у разі повного задоволення, судовий збір повністю компенсується за рахунок відповідача або відповідачів.

Зміст вказаної норми вказує на те, що кожен з відповідачів має відшкодувати його позивачу у сумі, пропорційній задоволеним вимогам, а тому у випадку повного задоволення позову весь сплачений позивачем судовий збір ділиться порівну між усіма відповідача, та кожен має компенсувати його у рівній частці.

Зважаючи, що вказані доводи скарги підтвердились, колегія змінює рішення суду в цій частині у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, покладаючи обов`язок на кожного з трьох відповідачів сплатити на користь прокуратури по 2133,33 грн. за сплачений позивачем в ході розгляду справи судовий збір в загальній сумі 6400 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року у цій справі змінити в частині розподілу судових витрат.

Визначити, що судовий збір в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень стягується на користь прокуратури Запорізької області з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дольовому порядку, тобто по 2133 ( дві тисячі сто тридцять три) гривні 33 копійки з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 червня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Бєлка В.Ю.

Онищенко Е.А.