Справа № 541/144/19
Номер провадження 2/541/400/2019
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
14 червня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Куцин В.М.
секретаря судових засідань Прус Т. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги,-
22 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги .
В обгрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 жовтня 1986 року, зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації записаного в реєстрову книгу №30 за реєстровим №346 від 14.10.1986 вона є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 загальною житловою площею 33,9 кв.м. А-1, сараю з прибудовою Б, сараю з прибудовою В, вбиральні Г, погребу під сараєм. У вказаному будинку вона зареєстрована 11 вересня 1987 року.
14 листопада 1986 року в будинку був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .
27 грудня 1986 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованим та проживати в будинку, але кошти за комунальні послуги сплачую лише вона.

На її неодноразові звернення про відшкодування 1/2 частки коштів за сплачені комунальні послуги ОСОБА_2 не реагує.

Вважає, що ОСОБА_2 має такі ж обов`язки по сплаті за надані комунальні послуги, як і вона, в рівних частках.

Внаслідок відмови ОСОБА_2 здійснювати платежі за надані комунальні послуги в рівних частках з нею, він порушує її право власності на 1/2 частку коштів, сплачених нею за надані комунальні послуги.

В зв`язку з вище вказаним, вона вимушена звернутись з позовом до суду про поновлення свого порушеного права.

Відповідно до виписки за житлово-комунальні послуги КП «Спецкомунтранс» за період з січня 2016 року по січень 2019 року нею сплачено 378,41 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «Полтавагаз збут» за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 сплачено за послуги з газопостачання в сумі 9093,93 грн.

Відповідно до списку квитанцій за електроенергію Миргородської філії ПАТ «Полтаваобленерго», за період з 01.2016 по 01.2019 сплачено 5805,18 грн.

Відповідно до виписки за житлово-комунальні послуги ОКВПВКГ «Миргородводоканал» за період з січня 2016 року по грудень 2018 року сплачено 518,53 грн.

Всього сплачено за вказані періоди 15796,05 грн.

(378,41 грн.+ 9093,93 грн.+ 5805,18 грн.+ 518,53 грн.=15796,05 грн.

Отже, частка відповідача у солідарному зобов`язанні складає 7898,02 грн. (15796,05 грн. : 2 = 7898,02 грн.)

Вважає, з урахуванням сплаченої нею суми, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, становить 7898,02 грн.

Ухвалою судді від 30 січня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 розлучена, але проживають в одному будинку. За останні три роки вона повністю оплачує комунальні послуги . Вважає, що відповідач повинен в рівних частках з нею оплачувати комунальні послуги, тому просила стягнути з останнього 7898,02 грн на відшкодування витрат по оплаті житлово комунальних послуг та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив що він отримує пенсію з 2016 року і оплачує комунальні послуги щомісячно в розмірі 500 грн. в день отримання пенсії.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка сторін, зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_4 ЦІ. не давав гроші, не бачила щоб ОСОБА_1 пропонувала заплатити ОСОБА_2 комунальні послуги та не бачила щоб ОСОБА_2 платив половину комунальних послуг.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 жовтня 1986 року, зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації записаного в реєстрову книгу №30 за реєстровим №346 від 14.10.1986 ОСОБА_1 є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 загальною житловою площею 33,9 кв.м. А-1, сараю з прибудовою Б, сараю з прибудовою В, вбиральні Г, погребу під сараєм (а.с. 7).

Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України та довідки відділу реєстрації місця проживання громадян від 16.01.2019 № 06-34/438 ОСОБА_1 зареєстрована з 11 вересня 1987 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 зворот, 21).

Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України та довідки відділу реєстрації місця проживання громадян від 16.01.2019 № 06-34/438 ОСОБА_2 зареєстрований з 14 листопада 1986 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11,21).

27 грудня 1986 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено шлюб (а.с. 11).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12).

Відповідно до виписки за житлово-комунальні послуги КП «Спецкомунтранс» за період з січня 2016 року по січень 2019 року ОСОБА_1 сплачено 378,41 грн. (а.с. 114-15).

Відповідно до довідки ТОВ «Полтавагаз збут» за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 ОСОБА_1 сплачено за послуги з газопостачання в сумі 9093,93 грн. (а.с.13 )

Відповідно до списку квитанцій за електроенергію Миргородської філії ПАТ «Полтаваобленерго», за період з 01.2016 по 01.2019 ОСОБА_6 . ОСОБА_7 . сплачено 5805,18 грн. (а.с. 16).

Відповідно до виписки за житлово-комунальні послуги ОКВПВКГ «Миргородводоканал» за період з січня 2016 року по грудень 2018 року ОСОБА_1 сплачено 518,53 грн. (а.с. 17).

Всього сплачено за вказані періоди 15796,05 грн.

Згідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками та виписками (а.с. 13-17).

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Оскільки у спірному будинку зареєстровано дві особи, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги в сумі 7898,02 грн. щодо відповідача ОСОБА_2 є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 9, 71, 156 ЖК України, ст. 22 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 223, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7898 (сім тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 02 коп. на відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім)гривень 40 коп., судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасники справи: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Миргород Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 проживає АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у народження, уродженець села Марченки Миргородського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 20 червня 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин