Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кошлі А.О.

за участю:

секретаря судового засідання Бондар О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Союз-Дніпро» (далі-позивач) звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), в якому просить: стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №2745/15 від 25.12.2015 року в загальній сумі 12629,98 грн., з яких 9 606,35 грн. залишок по кредиту, 3023,63 грн. - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 1921 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.12.2015 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 2745/15 за умовами якого відповідачу надавались грошові кошти в розмірі 21981,60 грн., які відповідач-1 повинна була повернути в строк до 24.06.2018 року, з урахуванням процентів передбачених п. 4.1 вказаного договору. Проте відповідач-1 належним чином не виконувала свої зобов`язання по кредитному договору,не своєчасно і не в повному обсязі здійснювала сплату кредиту, що призвело до утворення заборгованості, яка складається із суми залишок по кредиту 9606,35 грн. та проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів 3023,63 грн.. які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, оскільки відповідач-2 виступає поручителем згідно договору поруки.

Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не прибули, надали до суду клопотання про долучення до справи квитанцій про сплату кредиту, в задоволені позву просять відмовити.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

25 грудня 2015 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» (далі кредитодавець) та член кредитної спілки ОСОБА_1 (далі-позичальник) укладено кредитний договір № 2745/15 за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кошти у кредит позичальникові у сумі 21981,60 грн. строком на 30 місяців з 25.12.2015 року пл. 24.06.2018 року на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в день отримання грошових коштів із розрахунку 21,76 %, що становить 4781,60 грн. Кредит надавався на придбання будинку (доплата).

В пункту 4.2 вказаного договору погоджено графік строків та розмірів платежів направлених на погашення кредиту.

Сторони погодили, що при порушення позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 більш ніж на 15 календарних днів з 16 дня кредитодавець нараховує проценти (плату) за користуванням кредиту із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.

Пунктом 4.6 визначено, що у разі виникнення заборгованості за цим договором сторони погоджуються таку послідовність її погашення: 1) у першу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентах за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом; 3) у третю чергу здійснюються поточні платежі згідно п. 4.2.

25.12.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 (відповідач-2) укладено договір поруки № 2745/15.

Згідно видаткового касового ордеру від 25.12.2015 року ОСОБА_1 отримала кредитну суму в розмірі 21 981,60 грн.

Оцінюючи надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволення за недоведеністю, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 43 ЦПК України серед іншого визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Принцип забезпеченості кредиту означає наявність для захисту своїх інтересів, недопустимість збитків від неповернення боргу із-за неплатоспроможності боржника. Кредит видається також на принципі повернення, строковості та платності, що означає, що кредит може бути повернутий Позичальником у встановлений в кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування, тобто сплатою відсотків.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну ) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки» визначено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Стаття 10 вказаного Закону регламентує, що членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки.

Позивачем до матеріал справи не долучено жодних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є членом кредитної спілки «Союз-Дніпро» (відсутня копія письмової заяви ОСОБА_1 , копія рішення спостережної ради кредитної спілки, відомості про сплату вступного та обов`язкового пайового внеску, тощо). Посилання на те, що вона є членом даної спілки лише у самому кредитному договорі є недостатнім та жодним чином не підтвердженим. Оскільки при вирішенні питання щодо стягнення заборгованості з фізичної особи, судом перевіряється як правомірність підстав виникнення такої заборгованості, наявність належних та допустимих доказів її розміру, виникнення зобов`язання у спосіб що відповідає загальним засадам цивільного права, що є складовою принципу верховенства права, яким керується суд при розгляді справ.

Окрім того, суд звертає увагу на інший аспект справи.

Позивач посилається на те, що відповідач-1 отримала грошову суму в розмірі 21981,60 грн., як кредит терміном на 30 місяців. Загальна сума, з урахуванням відсотків які повинна була сплатити відповідач-1 складає 29815,24 грн.

Згідно долучених відповідачем копії квитанцій встановлено, що нею було сплачено КС «Союз-Дніпро» грошову суму в розмірі 29820,00 грн. Сплата здійснена 11.06.2018 року, обов`язок повернення згідно договору встановлювався до 24.06.2018 року.

Окрім того, з урахуванням наданих відповідачем доказів сплати кредитних коштів, та у разі виникнення прострочення платежів, у терміни які передбачені кредитним договором від 25.12.2015 року позивач повинен був вчинити дії направлені на її погашення згідно п. 4.6 договору, в порядку черговості. Такі відомості позивачем до суду не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатись належним та допустимим доказом її розміру, оскільки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, в матеріалах справи міститься лише нічим не обґрунтований розрахунок заборгованості, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності, чого ним зроблено не було.

З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 137, 141, 263-265, 274-279, 274, 280 289 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 24.06.2019 року.

Суддя А.О.Кошля