Ухвала

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 335/10127/16-ц

провадження № 61-10878ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олена Анатоліївна,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року у складі судді Крамаренко І. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2019 року в складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лазарок О. А., в якій просила визнати неправомірною діяльність державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження № 42654906 та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, а саме: зобов`язати здійснювати заходи примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006 року у виконавчому провадженні № 42654906 у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2019 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди виходили з того, що заявником не надано належних, допустимих та переконливих доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця при виконанні відповідного судового рішення , які б порушили права чи інтереси ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні.

У травні 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що судами не взято до уваги її доводи, що незважаючи на наявність судових рішень, якими встановлено як можливість виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006 року, так і протиправність рішення про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, державний виконавець не лише продовжує протиправну бездіяльність щодо нездійснення дій, направлених на виконання рішення суду, а також здійснює дії, направлені на пошук можливості визнати рішення суду таким, що не підлягає виконанню. Зазначені дії державного виконавця суперечать положенням статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документам та цим Законом. Крім того те, що виконавче провадження перебувало на виконанні не лише в державного виконавця Лазарок О. А., а також в інших державних виконавців, не знімає відповідальності як із Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, так і з Держави України за тривале невиконання судового рішення. Також матеріали справи не містять доказів щодо «конфігурації ділянок», «якогось іншого будівництва» та висновків експертів, на які посилається суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавчий документ від 05 березня 2007 року № 2-2341 (В№ 42654906) з виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою S-4, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , та земельною ділянкою S-5, яка знаходиться у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , шляхом знесення самовільно побудованої прибудови, розташованої на земельній ділянці S-5 за рахунок ОСОБА_2 , та знесення паркану довжиною 2,81 м, розташованого на виході з земельної ділянки S-4 на вул. Ужгородській, та відновлення хвіртки. В разі невиконання ОСОБА_2 рішення в частині знесення прибудови, паркану та відновлення хвіртки, дозволити ОСОБА_3 . виконати ці дії за рахунок ОСОБА_2 .

Вказане виконавче провадження № 42654906 неодноразово передавалось на виконання іншим державним виконавцям. Зокрема, ВП № 42654906 перебувало на виконанні: з березня по травень 2014 року - у державного виконавця Приставка Р. О., з травня 2014 року по лютий 2015 року - у державного виконавця Тімохова К. С., з лютого 2015 року по серпень 2016 року - у державного виконавця Стратій О. С., з серпня 2016 року по квітень 2017 року - у державного виконавця Гогунської П. М., з квітня 2017 року по цей час - у державного виконавця Лазарок О. А.

Державним виконавцем Лазарок О. А. за час перебування ВП № 42654906 у її провадженні вчинені наступні дії з виконання вказаного рішення суду: здійснено три виходи за адресою боржника для перевірки виконання рішення суду та встановлення способу виконання рішення суду; тричі залучалися експерти та спеціалісти та організовувалися усі сторони виконавчого провадження, пропонувалося сторонам залучити своїх спеціалістів, та інші дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 червня 2017 року ОСОБА_1 визнана стягувачем у вказаному виконавчому провадженні як правонаступник померлого стягувача ОСОБА_3 .

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні скарги, суди виходили з того, що заявником не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця Лазарок О. А. при здійсненні виконавчого провадження з виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2006 року, які б порушили права чи інтереси ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки суди, правильно встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів і касаційна скарга є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олена Анатоліївна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська

рррл