Справа № 462/5135/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/866/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Львів

Справа №462/5135/18

Провадження №22-ц/811/866/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року у складі судді Гедз Б.М.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дорослу особу та сина - ОСОБА_4 відповідно, та не менше 50% прожиткового мінімуму.

В подальшому, позивач змінила свої позовні вимоги та просила суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання; збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2013р. їх із відповідачем шлюб розірвано, а від шлюбу у них є двоє дітей дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказувала, що дочка ОСОБА_5 навчається у Львівському національному університеті ім. Івана Франка на другому курсі денної форми навчання, а син в середній загальноосвітній школі №60 м. Львова. Також зазначала, що вона працює, розмір її доходу за останні півроку становить приблизно 50 000 грн., якими вона оплачує комунальні послуги, утримує дітей та себе, несе витрати на забезпечення дітей одягом, харчуванням, проїздом у транспорті, придбання підручників, лікування, так як доньці діагностували онкологічне захворювання, після хірургічного втручання вона перебувала в реанімації більше, ніж 10 днів у вкрай важкому стані, пройшла шість блоків хіміотерапії з липня по грудень 2015 року. Відповідач не надавав жодних коштів на лікування дочки, яка і надалі потребує постійного медичного нагляду, проходить комплексні обстеження кожні 3 місяці, що потребує додаткових коштів та відповідного догляду, харчування. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки регулярно здійснює виїзди за кордон, неофіційно працевлаштований, заробіток отримує в натурі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року та до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.

Змінено розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 (одна тисяча) п`ятсот гривень щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи частково такі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що донька сторін ОСОБА_5 дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, а відповідач має можливість надавати певну матеріальну допомогу повнолітній дочці. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд врахував матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_3 , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у його власності об`єкту нерухомого майна, а також наявність фінансової можливості відповідача для частих поїздок за кордон та відсутність медичних протипоказань до праці. Враховуючи засади цивільного судочинства, а саме: справедливість та добросовісність, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним та достатнім є розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання, в сумі 1500,00 грн. щомісячно, що відповідає її інтересам та не порушує прав відповідача.

В частині щодо вимог про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , суд виходив із того, що з моменту ухвалення рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки змінилось матеріальне становище позивача, яка понесла додаткові витрати на дочку в зв`язку зі станом її здоров`я та збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім цього, в 2013 році, на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, сину ОСОБА_9 виповнилося 6 років, на даний час він школяр, тому і потребує більших витрат на харчування, придбання одягу, канцелярських товарів.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.02.2019р. та постановити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Так, у доводах апеляційної скарги зазначає, що суд стягнувши з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки не звернув уваги, що він не має можливості надавати таку допомогу, а також на те, що дочка не потребує такої допомоги. Вказує, що він отримує заробітну плату у розмірі 4100,00 грн., з яких відраховують податку 799,50 грн. та аліменти у розмірі 2200 грн., відтак він отримує всього 1100,50 грн. і не займається ніякою підприємницькою діяльністю. Вважає, що суд зробив помилковий висновок, що його поїздки закордон приносять йому прибуток.

Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги факт отримання донькою державної соціальної допомоги у розміні 1452,00 грн., що є більшим за отриману ним заробітну плату, а також наявність у нього захворювання, яке підлягає лікуванню.

Крім того, у апеляційній скарзі відповідач вважає безпідставним збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_8 , так як не змінилася жодна обставина, яка існувала на час встановлення такого розміру аліментів рішенням суду від 20.11.2013р. Вважає, що той факт, що дитина стала школярем не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2019р. залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2013 року (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 листопада 1999 року відділом запису актів громадянського стану Львівського виконкому, встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Крім того, сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 червня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.3).

Суд встановив, що діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю, яка їх виховує та доглядає. Відповідач проживає окремо.

Також встановлено, що за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. відповідач сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожним із дітей повноліття.

Встановлено, що старша дочка сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, однак продовжує навчання, що підтверджується копією довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №17/18 від серпня 2018 року, за змістом якої вона є студенткою 1- го курсу денного відділення філологічного факультету за спеціальністю Українська мова та література, термін навчання до 2021 року (а.с.7).

Оцінюючи мотиви суду в частині призначення судом аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_10 , а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Призначаючи аліменти на утримання повнолітньої доньки сторін, суд вірно виходив з того, що відповідач зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти п`яти років у зв`язку із навчанням.

Проте визначаючи розмір таких аліментів, суд першої інстанції не врахував належним чином обставин, які визначені у ст. 182 СК України.

Так, як видно з обставин справи (а.с. 25), відповідач працює у ТзОВ "Ліхт" і нарахова йому заробітна плата складає 4100,00 грн. в місяць, з якої утримано 799,50 грн. податку та 2200,34 грн. аліментів на утримання двох дітей (1/3 частина на двох дітей). Окрім того, відповідач хворіє з діагнозом "Дегенеративні зміни попереково-кридового відділу хребта." (а.с. 48). Відтак, покладення на позивача обов`язку по сплаті аліментів у розмірі 1500 грн. на одну дитину в місяць є надмірним для нього.

Водночас, як визначено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складає з 1 липня 2019 року - 2007 грн.

Відтак, апеляційний суд оцінивши фактичні обставини справи дійшов висновку, що розмір аліментів необхідно визначити на рівні, який відповідатиме 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідатиме рівному обов`язку батьків по утриманні дитини. А тому, колегія суддів апеляційного суду такий розмір аліментів визначає на рівні 1003,50 грн.

Оцінюючи рішення суду в частині зміни розміру аліментів на неповнолітнього сина сторін ОСОБА_8 , апеляційний суд також дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права.

Так, як встановлено судом, за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2013 р. відповідач сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожним із дітей повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів" необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, оскільки позивачка належним чином не обґрунтувала запропонований нею розмір аліментів,а суд у своєму рішенні, не навів достатніх доказів, які б вказували, що змінилося матеріальне становище, стан здоров`я чи сімейні обставини платника аліментів чи одержувача настільки, що раніше ухвалений судом розмір аліментів є недостатнім, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тому колегія суддів враховуючи вищенаведене не знаходить підстав для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що при наявності у неї доказів про покращення матеріального становища відповідача, одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити повторно вимогу про збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є підставними, тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 (одна тисяча) п`ятсот гривень щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття підлягає скасуванню та слід відмовити в задоволенні вимог в тій частині .

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні цього спору порушив норми процесуального права щодо обов`язку належним чином оцінити зібрані у справі докази та встановити обставини у справі, судове рішення у справі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з урахуванням нормам матеріального права.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1003,50 грн. (одна тисяча три гривні п`ятдесят копійок) щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року та до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 (одна тисяча) п`ятсот гривень щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий

Судді