Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 409/2874/18
Провадження № 22-ц/810/391/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Єрмаков Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар - Агро»

представник позивача - Заїка Валерій Кузьмич

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - Коряк Ігор Юрійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат - Коряк Ігор Юрійович

на ухвалу

Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року, постановленої у складі судді Третяк О.Г. в залі судових засідань Білокуракинського районного суду Луганської області у смт. Білокуракине

за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар - Агро» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар - Агро» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ТОВ «Грисар - Агро» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим.

У квітні 2019 року ТОВ «Грисар - Агро» звернулося із заявою про забезпечення позову у зазначеній справі, яка мотивована тим, що існує реальна можливість того, що відповідач та інше підприємство ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» будуть користуватися земельною ділянкою, без належних правових підстав, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду.

В заяві про забезпечення позову ТОВ «Грисар - Агро» просило суд заборонити ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» вчиняти будь-які дії на спірній земельній ділянці площею 7,1100 га, з кадастровим номером НОМЕР_1 яка оброблена засіяна і знаходиться у користуванні позивача, розташована на землях Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року заяву ТОВ «Грисар - Агро» про забезпечення позову задоволено.

Суд ухвалив заборонити ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» до вирішення по суті справи, вчиняти будь-які дії на спірній земельній ділянці площею 7,1100 га, з кадастровим номером НОМЕР_1 яка оброблена засіяна і знаходиться у користуванні позивача, розташована на землях Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Грисар - Агро» у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що забороняючи будь-які дії на спірній земельній ділянці, є за своїм змістом тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Також, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не мотивував, ефективний захист яких саме прав та законних інтересів позивача може ускладнити чи унеможливити невжиття відповідних заходів забезпечення позову і яким чином.

Судом не розглянута необхідність зустрічного забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, не встановлено чи було відповідачем на момент подання заяви про забезпечення позову понесені витрати на обробку вказаної земельної ділянки та засів сільськогосподарськими культурами.

Представник ТОВ «Грисар - Агро» в судове засідання не з`явився, у наданому відзиві просив розглянути справу без участі представника.

Коряк І.Ю. представник ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв`язку з цим суд чи суддя повинні роз`яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Відповідно до вимог ст. 260 ЦПК України ухвала суду, що викладається окремим документом, складається з вступної частини; описової частини; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Однак, в мотивувальній частині ухвали від 17 квітня 2019 року відсутні мотиви, з яких суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Грисар - Агро» про забезпечення позову.

Також, ухвала суду не містить в собі будь-якого обґрунтування того, чому суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову має бути здійснено саме у такий спосіб, на якому наполягав позивач.

Не містить ухвала суду про забезпечення позову обґрунтування того, чому суд дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд не зазначив доказів і не навів мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та відповідності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Отже, ухвала суду не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України, оскільки в ній не викладені обставини та відсутня мотивувальна частина ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Однак, судом першої інстанції у достатній мірі вимоги закону не були враховані при вирішенні питання про забезпечення позову.

Із відокремленого матеріалу вбачається, що оскаржена ухвала про забезпечення позову постановлена суддею одноособово, а не судом у відповідності до вимог ст. 153 ЦПК України, що свідчить про порушення судом встановленого порядку для вирішення даного питання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки, у даному випадку судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про забезпечення позову, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат - Коряк Ігор Юрійович задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний тест постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: