Дата документу 12.06.2019 Справа № 335/4341/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/4341/19-ц

Провадження №22-ц/807/2239/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року про передачу справи на розгляд до іншого суду в складі судді Соляник А.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про визнання недійсним публічного договору фінансового лізингу, заяви про приєднання до нього з всіма додатками та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом то ТОВ «Автокредит Плюс» про визнання недійсним публічного договору фінансового лізингу, заяви про приєднання до нього з всіма додатками та стягнення грошових коштів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року зазначену цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відносини в межах договору фінансового лізингу регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому позивачем підсудність цієї справи про визнання недійсним публічного договору фінансового лізингу, заяви про приєднання до нього з всіма додатками та стягнення грошових коштів, визначено відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України, а саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, передаючи справу на розгляд Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська виходив з того, що оскільки відповідач - юридична особа ТОВ «Автокредит Плюс» зареєстрована за адресою: 49126, м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2Т, справа відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Автокредит Плюс» про визнання недійсним публічного договору фінансового лізингу, заяви про приєднання до нього з всіма додатками та стягнення грошових коштів.

За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Стаття 28 ЦПК України визначає підсудність за вибором позивача.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно із п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» фінансовий лізинг є різновидом фінансових послуг. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Керуючись ч. 5 ст. 28 ЦПК України, ОСОБА_1 пред`явив зазначений позов за правилами альтернативної підсудності за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування (а.с. 5-зворот).

Суд на стадії відкриття провадження у справі не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів" на спірні правовідносини. Такі висновки суд може зробити лише під час розгляду справи.

Таким чином, суд передчасно дійшов висновку про непідсудність справи Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, оскільки в даному випадку позивач, як споживач фінансових послуг, звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року про передачу справи на розгляд до іншого суду в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова складена 12 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова