ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 766/11920/18

Номер провадження: 22-ц/819/1129/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участі секретаря Пісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 20 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_1 до Антонівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку літ. «А» жилою площею 63 кв.м. з літньою кухнею літ. «Б», огорожею № I-3, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за яким згідно наказу №2/з від 16.01.1989 року радгоспу заводу «Янтарний» Агропрома Херсонської області закріплена земельна ділянка площею 0,04 га.

У 2018 року під час оформлення присадибної земельної ділянки площею 0,04 га для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських будівель після отримання від Антонівської селищної ради копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , ним виявлено порушення меж між його земельною ділянкою та земельною ділянкою власником якої є ОСОБА_3 , якому рішенням Антонівської селищної ради від 16.06.2006 року № 22 передано у власність присадибну ділянку площею 0,0641 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що акт погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 01.07.2004 року він не підписував, що свідчить про те, що в дійсності межі суміжних земельних ділянок не погодженні.

Окрім того, відповідно до акту від 06.07.1983 року по відведенню земельної ділянки по АДРЕСА_1 та плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 30.03.1987 року межа між земельними ділянками є прямою та складає 33,4 м, а відповідно до плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 2006 року, який міститься в проекті землеустрою, оспорювана межа є нерівною та складає 44,16 м.

Таким чином, позивач зазначив, що Антонівська селищна рада незважаючи на приписи чинного законодавства, рішенням від 16.06.2006 року №22, надала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0641га, чим порушила його право користування земельною ділянкою в повному обсязі та належним чином використати своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

На підставі викладеного, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Антонівської селищної ради від 16.06.2006 року № 22 «Про передачу громадянам у (спільну, сумісну) власність присадибних земельних ділянок в смт АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та вважати втратившим чинність пункт рішення Антонівської селищної ради» в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує його охоронювані права та інтереси, а також просив стягнути на його користь судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Антонівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до положень ст.122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 є власником житлового будинку літ. «А» ракушнякового, критого шифером, жилою площею 63 кв.м., з літньою кухнею літ. «Б», огорожа №1-3, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно виписки з наказу № 2/з по радгоспу заводу «Янтарний» Агропрома Херсонської області від 16 січня 1989 року, переоформлено земельні ділянки, - Акопову (виправлено на ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 , закріплено земельну ділянку площею 0,04 га по АДРЕСА_1 у зв`язку із купівлею у ОСОБА_6 недобудованого житлового будинку (28% готовності) (а.с. 11).

Відповідно до плану земельної ділянки, по АДРЕСА_1 , 30.03.1987 року затвердженого районним архітектором м. Херсона, земельна ділянка, надана ОСОБА_6 для індивідуального будівництва становила 401 кв.м. (а.с. 17).

З акту від 06.07.1983 року, складеного відповідальним за ведення земельного обліку радгоспу заводу «Янтарний», ОСОБА_3 на підставі наказу №15/з від 06.07.1983 року відведена земельна ділянка площею 0,04 га по АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про право приватної власності від 05 серпня 1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Антонівської селищної ради 07.07.1992 року, ОСОБА_3 належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (ас. 27).

Наказом №8/з від 25.05.1992 року радгоспу заводу «Янтарний» Херсонського управління сільського господарства на підставі протоколу №8 засідання земельної комісії радгоспу заводу «Янтарний» Херсонського управління сільського господарства від 25.05.1992 року внесено зміни до шнурової книги радгоспу на особовий рахунок № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 змінено земельну ділянку площею 0,04 га на земельну ділянку площею 0,0490 га на підставі зміни конфігурації земельної ділянки за рахунок земельної ділянки ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (а.с. АДРЕСА_2 ).

Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 22 від 05.03.1997 року ОСОБА_3 (рішенням № 22 від 06.04.2005 року змінено на ОСОБА_7 додатково закріплено земельну ділянку площею 0, 012 га в АДРЕСА_1 , за рахунок відчуження у ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки з додатком стала 0,061 га (а.с. 29, зв. а.с. 28).

Відповідно до акту від 01.07.2004 року та пояснювальної записки від 19.07.2004 року погоджено зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , та зазначено про відмову землекористувача по АДРЕСА_1 (по факту відмова землекористувача по АДРЕСА_1 ) без поважних причин підписати акт про погодження меж земельної ділянки (а.с. 31, зв. а.с. 31, а.с. 32).

Рішенням Антонівської селищної ради № 430 від 24.11.2005 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність та в оренду земельних ділянок під розширення ділянок для будівництв та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 641 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.21, зв. а.с. 21).

У 2006 році начальником Херсонського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_9 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної діялнки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0641 га, розташованої по АДРЕСА_1 із земель Антонівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2 (а.с. 19).

Рішенням Антонівської селищної ради № 22 від 16.06.2006 року передано у власність ОСОБА_3 присадибну земельну ділянку в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на споруд площею 0,641 га по АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Непогодження відповідачем меж суміжної земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останнього, а сама по собі процедура погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процесі її приватизації, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.06.2019 року у справі № 599/934/16-ц.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 та у справі № 350/67/15, стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.

Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Отже, непідписання позивачем акту погодження меж земельних ділянок від 01.07.2004 року не позбавляє права користувача суміжної земельної ділянки ОСОБА_3 на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки, в тому числі і для прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0641 га, розташованої по АДРЕСА_1 затверджений згідно вимог закону та непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції до уваги не приймає як такі, що не спростовують висновки суду про відсутність підстав для скасування рішення Антонівської селищної від 16.06.2006 року № 22 про передачу у власність земельної ділянки.

Посилання позивача на неможливість користуватися земельною ділянкою в повному обсязі та належним чином використати своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, - безпідставні, оскільки у відповідності до вимог ст. 118 ЗК України він не звертався із заявою до Антонівської селищної ради про отримання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та не позбавлений такого права і у разі виникнення спору звернутись за захистом порушеного права. Окрім того, згідно технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 12.08.2008 року, доданого позивачем до позову, розмір земельної ділянки, відведеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за вказаною адресою - 400 кв.м., а у фактичному користуванні перебуває земельна ділянка розміром 477 кв.м. (а.с. 12-15).

При цьому, згідно повідомлення Антонівської селищної ради від 07.05.2018 року ОСОБА_2 , який мешкає по АДРЕСА_3 , про порушення межі між земельними ділянками по АДРЕСА_4 не звертався (а.с. 94).

Отже, за відсутності земельного спору та враховуючи правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками, оскільки позов заявлено з формальних підстав відсутності погодження межі, що не є підставою для скасування оспореного рішення селищної ради. Порушення прав позивача оспореним рішенням селищної ради не доведено та судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 374,375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 18 липня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова