Єдиний унікальний номер 725/3362/19
Номер провадження 2/725/457/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м.Чернівці
Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в сумі 21831,03 грн.
В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату (грошове забезпечення) в загальні сумі 22163,48 грн..
За наслідками проведеного службового розслідування встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням посадової особою військової частини НОМЕР_1 начальником відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків щодо несвоєчасного направлення подання до командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України м.Житомир про звільнення ОСОБА_2 у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, що призвело до порушення строків звільнення останнього та переплати йому грошового забезпечення.
ОСОБА_1 відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 було притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності у відповідності до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (затверджено Постановою Верховної Ради України 25.06.1995р. №243/95-ВР), на суму переплати в розмірі 4493,75 грн.
Оскільки військова частина НОМЕР_1 на виконання рішення суду виплатила ОСОБА_2 заробітну плату (грошове забезпечення) в загальні сумі 22163,48 грн., вважає, що відповідач, як особа яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу військовій частині завдану матеріальну шкоду в розмірі 21831,03 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби та виконання ним своїх посадових обов`язків.
Так, загальні засади проходження в Україні військової служби та правове регулювання відносин між державою і військовослужбовцями визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Статтею 5 КАС України встановлено право на звернення до суду та способи судового захисту.
Згідно частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до правового висновку Великої палати Верхового суду, сформованого у постанові від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16, спори що виникають внаслідок зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Таким чином, позивачу слід відмовити у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, оскільки спірні правовідносини виникли внаслідок виконання відповідачем своїх посадових обов`язків, перебуваючи на публічній службі, а тому даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Згідно ч. 2-5 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,20 КАС України, ст.ст. 2, 4, 6, 186, 258,260,261,272,353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з даним позовом в порядку адміністративного судочинства до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Копію ухвали разом з позовними матеріалами направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України або в той самий строк через Першотравневий районний суд в порядку передбаченому п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці А. В. Федіна