Справа № 473/1303/19
РІШЕННЯ

іменем України

"14" червня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: представника відповідача Вишневського А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

в березні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 191 грн. 89 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 15.06.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 27.02.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Вишневський А.А. в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав з огляду на відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитом, в тому числі за простроченим тілом кредиту, застосування двох видів неустойки за одне й те саме порушення зобов`язань за договором. Крім того, при вирішенні обумовленого спору просив врахувати скрутний матеріальний стан відповідача.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов та Правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта, банківських тарифів.

Відповідно до договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,5 % на місяць (30 % річних) від суми залишку заборгованості за кредитом. Вказана процентна ставка була змінена Банком з з 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць (34,8 % річних), з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (43,2 % річних).

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є право позивача вимагати від відповідача сплати неустойки в розмірі, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, а також при порушенні грошових зобов`язань понад 30 днів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки по рахунку, ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, в тому числі, після введення в дію нових тарифів, має заборгованість за тілом кредиту в загальному розмірі 5 108 грн. 91 коп. (заборгованість за поточним тілом кредиту 2 762 грн. 74 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 2 346 грн. 17 коп.).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом стороною відповідача в передбаченому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України, не спростовано, клопотань про перевірку розрахунку шляхом проведення експертизи заявлено не було. Разом з тим, перевірка банківського розрахунку заборгованості за кредитним договором, у тому числі за тілом кредиту, виходить за межі поняття «простий арифметичний розрахунок», а тому не може бути здійснена судом.

Вирішуючи питання щодо нарахованих Банком за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором пені в загальному розмірі 6 026 грн. 22 коп. (пеня за прострочене зобов`язання 4 776 грн. 22 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1 250 грн. 00 коп. ), штрафу в загальному розмірі 1 056 грн. 76 коп. (фіксована частина 500 грн. 00 коп., процентна складова 556 грн. 76 коп.), суд виходить з наступного.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг за порушення зобов`язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування двох видів пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

За такого, на підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 6 165 грн. 67 коп. (5 108 грн. 91 коп. (заборгованість за тілом кредиту) + 1 056 грн. 76 коп. (штраф)).

При цьому, за встановлених у судовому засіданні обставин, положень ч.3 ст. 551 ЦК України, п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», посилання сторони відповідача на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 є безпідставним.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (51 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 979 грн. 71 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141, 59,263-265, 272,273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2011 року, що утворилася станом на 27.02.2019 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 108 (п`ять тисяч сто вісім) грн. 91 коп., штраф у загальному розмірі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн. 76 коп., а всього 6 165 (шість тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, судові витрати в розмірі 979 (дев`ятсот сімдесят девять) грн. 71 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.06.2019 року.

Суддя Л.В.Лузан