"07" червня 2019 р. Справа № 363/2298/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бабич Володимира Анатолійовича до державного реєстратора Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіна Олексія Андрійовича та Тройнікової Ольги Леонідівни, третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Леонтьєвої Ніни Йосипівни про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

13 травня 2019 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіна Олексія Андрійовича та Тройнікової Ольги Леонідівни, третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Леонтьєвої Ніни Йосипівни про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування державної реєстрації нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно.

Так у цій позовній заяві ОСОБА_1 просив суд:

-визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіна О.А. щодо реєстрації заяв ОСОБА_2 від 23.11.2018 року про реєстрацію обтяження на нерухоме майно такими, що вчиненні з порушенням ст.18 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

-скасувати державну реєстрацію заяв ОСОБА_2 від 23.11.2018 року про реєстрацію обтяження на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,1490 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: Київська АДРЕСА_3 , земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: Київська АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,0125 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнати з 20.11.2018 року за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними АДРЕСА_4 та спорудами, АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,1490 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: Київська АДРЕСА_3 , земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,0125 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

17 травня 2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/1964/19 зазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки при зверненні до суду ОСОБА_1 не подав оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірах встановлених Законом України «Про судовий збір», чи документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору. Зазначена ухвала в установленому законом порядку позивачем не виконана та не оскаржена.

Натомість, 23.05.2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою аналогічного змісту (з тим же предметом і підставами) про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування державної реєстрації нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно.

24 травня 2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справ № 363/2151/19 зазначену позовну заяву повернуто позивачу, оскільки судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (справа № 363/1964/19) до цих самих відповідачів, з тим самим предметом та з однакових підстав. Цією ж ухвалою суду встановлено зловживання позивачем процесуальними правами в розумінні вимог ст. 44 ЦПК України.

Незважаючи на викладене вище, 04.06.2019 року представником позивача роз`єднано зазначені позовні вимоги та подано до Вишгородського районного суду Київської області три окремих позови з аналогічним предметом і підставами до тих же відповідачів, а саме про скасування державної реєстрації, що була виконана державним реєстратором Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіним О.А., заяв ОСОБА_2 від 23.11.2018 року про реєстрацію обтяження на зазначене вище нерухоме майно (справа № 363/2295/19); про визнання за ОСОБА_1 право власності на це нерухоме майно (справа № 363/2298/19), а також про визнання дії державного реєстратора Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіна О.А. щодо реєстрації заяв ОСОБА_2 від 23.11.2018 року про реєстрацію обтяження на нерухоме майно такими, що вчиненні з порушенням ст.18 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (справа № 363/2299/19).

У позовній заяві щодо визнання права власності на нерухоме майно позивачем зазначено, що у зв`язку з терміновістю подачі позову копії документів та судовий збір будуть надані суду (сплачено) пізніше.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Як передбачено ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно п. 5 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити у тому числі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізично-особо підприємцем, судовий збір сплачуєтьсяу розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З викладеного вище вбачається, що позивачем в черговий раз, всупереч вимог ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, не подано до суду документ, що підтверджує сплату судового збору або документ, що підтверджує підстави звільнення від його сплати, що вже було підставою для залишення позовної заяви аналогічного змісту без руху 17.05.2019 року у справі № 363/1964/19, а відтак позивач, будучи повідомленим про необхідність сплати судового збору, повторно його не сплачує та не повідомляє суд про звільнення від його сплати.

Крім того, позивачем всупереч вимог ст.ст. 83, 175 та 177 ЦПК України не подано до суду жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема і у разі подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, представником позивача, на виконання вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначено у позовній заяві, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначене в повній мірі спростовується відомостями з веб-сайту Вишгородського районного суду Київської області (https://vsh.ko.court.gov.ua) щодо надходження 13 травня 2019 року та 23.05.2019 року до суду позовних заяв представника ОСОБА_1 до цих же відповідачів про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування державної реєстрації нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, що є предметом позову поданого 04.06.2019 року.

Відтак, суд доходить висновку, що подання декількох аналогічних позовів, за викладених вище обставин, є зловживанням стороною позивача процесуальними правами в розумінні вимог ст. 44 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

Отже, дії сторони позивача, що виразилися у подачі тотожних позовів до тих самих відповідачів з тим самим предметом з однакових підстав, за умови повторної несплати судового збору та ненадання суду доказів в обґрунтування позовних вимог, свідчать про зловживання процесуальними правами в розумінні вимог ст. 44 ЦПК України, що призводить до маніпулювання автоматичним розподілом судових справ між суддями та може привести до одночасного розгляду декількох однакових позовів.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44, 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бабич В.А. до державного реєстратора Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Дев`яткіна Олексія Андрійовича та Тройнікової Ольги Леонідівни, третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Леонтьєвої Ніни Йосипівни про визнання права власності на нерухоме майно - повернути.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя