Ухвала

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 214/5065/17

провадження № 61-10865ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року в указаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року оприлюднено 11 квітня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, проте, жодних обгрунтувань не наведено та не надано належних письмових доказів недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху і протягом десяти днів з дня отримання ухвали заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, навівши інші поважні причини для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, до касаційної скарги заявником не додано доказів на підтвердження сплати судового збору, що, в свою чергу, є порушенням вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Заявник посилається на те, що є інвалідом 2 групи, тому звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», проте жодного документа, що підтверджують ці обставини ОСОБА_1 не додав.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у вересні 2017 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осібстаном на 01 січня 2017 року становив 1 600 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік»).

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 вказаного закону (в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом) передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним, за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному виходячи із вартості спірного майна та надати документ, що підтверджує його сплату.

Виходячи з викладеного розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, має бути визначений із виходячи із заявленої позовної вимоги майнового характеру (визнання права власності).

Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному виходячи із вартості спірного майна (за вимогу майнового характеру).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Заявнику необхідно додати документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги або сплатити судовий збір та надати документ про його сплату.

Окрім зазначеного, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта заявника - ОСОБА_1 .

Крім цього, пунктом 4 частиною другою статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпровської області від 27 березня 2019 року, проте, за результатами перегляду рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року було прийнято постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року.

У зв`язку з наведеним, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, та сформулювати клопотання відносно оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький