Справа № 201/6333/19
Провадження № 2/201/2544/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 31 травня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення.

Представником позивача разом із позовною заявою надано до суду заяву про забезпечення позову, у якій останній просить заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування указану квартиру; заборонити будь-яким іншим особам вселятися у вищезазначену квартиру, а також заборонити Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі.

В обґрунтування поданої заяви, представником позивача зазначено, що на день пред`явлення позову за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/4 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що у відповідності судових рішень власником указаної квартири є ОСОБА_1 . Відповідач у справі систематично здійснює направлення до державних реєстраторів заяв про заборону у вчиненні реєстраційних дій, а також подання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська безпідставного позову про розірвання договору купівлі-продажу, тобто вчиняються дії направлені на те, щоб рішення суду про визнання права власності за позивачем не було зареєстроване. Так, дії відповідача можуть бути направлені на прописку та вселення інших осіб, передача права користування спірною квартирою, що на думку представника позивача безумовно ускладнить виконання рішення суду про зняття з реєстрації та виселення відповідача.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ; зняти з реєстраційного обліку та виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з указаної квартири.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись до суду з вказаними вимогами про забезпечення позову представником позивача не наведено зв`язку між вказаними конкретними заходами забезпечення і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позову в будь-якому форматі.

Такі способи забезпечення позову як заборона Стрижаченко ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборона ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування указану квартиру; заборона будь-яким іншим особам вселятися у вищезазначену квартиру, а також заборона Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі не відповідають характеру спірних правовідносин.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова