Провадження № 22-ц/4808/774/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року в складі судді Пастернак І.А., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим договору іпотеки, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненим договору іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 травня 2006 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір №77/КВ/Ф-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 10 000,00 євро строком до 10 травня 2011 року на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних, комісією за надання кредиту в розмірі 1 % та 0,3 % комісією за видачу готівки.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 19 травня 2006 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір, за умовами якого вона передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» відступило АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Вказувала, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 20 травня 2006 року у розмірі 43 253,71 грн.

12 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 253,71 грн нею була повністю погашена.

Посилаючись на припинення зобов`язання за кредитним договором у зв`язку зі сплатою кредитної заборгованості, просила визнати припиненим договір іпотеки квартири, який укладений 19 травня 2006 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» та забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, зареєстрований в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., предметом якого є двокімнатна квартира, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м. по АДРЕСА_2 , що належить їй на праві приватної власності. Зняти заборону на нерухоме майно та скасувати іпотеку на вказану квартиру шляхом припинення та скасування заборони на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 5862595 (спецрозділ) та обтяження іпотекою реєстраційний номер 5862549 (спецрозділ).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано припиненим іпотечний договір укладений 29 травня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Лепсюк Г.Д., зареєстрований в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., який забезпечує вимоги іпотекодержателя (ТОВ «Укрпромбанк») за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, предметом іпотеки згідно якого є двохкімнатна квартира, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Знято заборону відчуження об`єкту нерухомого майна та виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , відомості про іпотеку номер запису 5862549 (спеціальний розділ) та про обтяження номер запису 5862595 (спеціальний розділ).

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ «Дельта Банк» посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позичальник не виконала належним чином взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, в результаті чого у останньої виникла заборгованість. Станом на 03 квітня 2018 року розмір заборгованості позивача перед відповідачем становила 4 636,78 євро та 70 950,70 грн та складається з 2 156,74 євро тіло кредиту, 2 480,04 євро відсотки, 32 232,19 грн штрафні санкції за порушення умов кредитного договору, 38 718,51 пеня.

Висновок суду першої інстанції щодо сплати позивачем заборгованості по тілу кредиту та відсотках в повному обсязі не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються із положеннями статті 1049 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції не надав жодної оцінки обставинам щодо наявної заборгованості по штрафних санкціях за невиконання чи неналежне виконання позичальником основного зобов`язання, та не звернув уваги на те, що іпотекою забезпечувалися вимоги за кредитним договором в тому числі і у вигляді штрафних санкцій.

Вказує, що оскільки заборгованість за основним зобов`язанням не погашена позичальником у повному обсязі, відсутні підстави і для припинення іпотеки на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку».

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки припинення її зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року є винесення 25 серпня 2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №0907/8335/2012, виданого 30 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 43 235,71 грн у зв`язку із погашенням боргу, після закінчення строку дії кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» не мав права нараховувати пеню та проценти, тому це є підставою для припинення права застави. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засідання апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлявся.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Враховуючи належне повідомлення представника банку про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов та припиняючи договір іпотеки від 29 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», суд першої інстанції виходив із повного виконання позивачем основного зобов`язання кредитного договору №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк». Виходячи із припинення договору іпотеки, суд зобов`язав зняти заборону відчуження об`єкту нерухомого майна та виключити його з Реєстру.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір №77/КВ/Ф-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит строком до 10 травня 2011 року на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних, комісією за надання кредиту в розмірі 1 % та 0,3 % комісією за видачу готівки (а.с. 9-14).

19 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір для забезпечення вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку двокімнатну квартиру, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м. по АДРЕСА_2 . Даний іпотечний договір зареєстровано в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В.(а.с. 15-17).

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в повному обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, які забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року та договору іпотеки від 19 травня 2006 року (а.с. 18-23).

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився.

У такому випадку, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Як вбачається із оглянутої у судовому засіданні апеляційного суду цивільної справи №0907/8335/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором 26 квітня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року в повному обсязі.

Зокрема, як вбачається з досудової вимоги банку від 26 квітня 2012 року за № 48.2-08/1025/12 банк вимагав у позивача дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з дати отримання вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Крім того, в позові до ОСОБА_1 банк просив стягнути всю суму боргу за тілом кредиту в еквіваленті в гривнях 35 673,95 грн та відсотки 7 579,77 грн з посиланням на частину другу статті 1050 ЦК України. Це підтверджується довідкою банку від 07 травня 2012 року, за якою банк вимагає сплатити тіло кредиту 3 400 євро - що складає всю суму тіла та 722,41 євро процентів на дату подання у валюті України 43 253,71 грн (а.с.24).

Зазначене спростовує доводи апелянта, що з позовом 26 травня 2012 року банк звернувся про стягнення простроченої заборгованості станом на 07 травня 2012 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року у цивільній справі №0907/8335/2012 позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 20 травня 2006 року у розмірі 43 253,71 грн. (а.с. 29-32).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року змінено та виключено з резолютивної частини рішення про надання відстрочки виконання рішення суду терміном на шість місяців. В решті рішення залишено без змін (а.с. 33-36).

25 серпня 2016 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Стельмахом С.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0907/8335/2012 виданого 30 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 43 253,71 грн, оскільки заборгованість сплачено згідно платіжного доручення від 17 серпня 2016 року (а.с. 49, 50).

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» скористалося своїм правом на пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року та отримало судовий захист своїх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування заборгованості є безпідставним.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про звернення банку з вимогою до ОСОБА_1 про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Таким чином, рішення Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року виконано у повному обсязі на підставі постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25 серпня 2016 року, а тому заборгованість у ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» відсутня.

У зв`язку з вищенаведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність станом на 03 квітня 2018 року заборгованості позивача перед відповідачем у розмірі 4 636,78 євро та 70 950,70 грн, яка складається з 2 156,74 євро тіла кредиту, 2 480,04 євро відсотків, 32 232,19 грн штрафних санкції за порушення умов кредитного договору, 38 718,51 пені.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.

Як встановлено, іпотечним договором від 19 травня 2006 року забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», зобов`язання за яким припинені внаслідок повного його виконання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин статтю 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки встановлено виконання в повному обсязі основного зобов`язання.

Разом з тим, судом вирішено припинити договір іпотеки, тоді як в розумінні та статей 16 та 599 ЦК України суд вправі захистити право в спосіб визнання припиненим зобов`язання за конкретним договором з підстав визначених договором та Цивільним кодексом України.

Тому колегія суддів вважає за доцільне змінити формулювання в оскаржуваному рішенні та визнати припиненим зобов`язання за іпотечним договором від 19 травня 2006 року, укладене між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», зареєстрований в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., предметом іпотеки, якого є двокімнатна квартира, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням основного забавляння

Крім того, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції у частині зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

За змістом статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Державна реєстрація іпотек та їх припинення на час дії обтяження регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, а також відсутність спору між сторонами та з особами, які уповноважені на вчинення відповідних дій, відсутні підстави для захисту права шляхом скасування записів про обтяження у державних реєстрах у судовому порядку, оскільки у цій справі рішення про припинення іпотеки є підставою для припинення обтяження речового права.

Таким чином, оскаржуване рішення суду в частині зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підлягає до скасування та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову позову у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для припинення іпотеки на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» на увагу не заслуговують, оскільки основне зобов`язання припинене внаслідок повного його виконання.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року змінити.

Визнати припиненим зобов`язання за іпотечним договором від 19 травня 2006 року, укладене між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», зареєстрований в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., предметом іпотеки, якого є двокімнатна квартира, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Рішення суду в частині зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта