Постанова

Іменем України

19червня 2019 року

м. Київ

справа №712/6133/17

провадження № 61-30790св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ГорозіїЛаліТамазівни на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року в складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

Утравні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3 000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2017 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,0 грн. щомісячно, починаючи з травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що розмір аліментів на утримання дитини в сумі 2000,00 грн є обґрунтованим та справедливим.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з 17 травня 2017 та до досягнення дитиною повноліття. У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2017 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідач ніде не працює, має хронічні захворювання, при цьому, бере участь у поїздках дитини до лікувальних закладів, а тому розмір аліментів в сумі 1500,00 грн відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

Улипні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року, в якій проситьскасувати зазначенесудове рішеннята залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судомнорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзізаявник вказуєна те, що апеляційним судом не були повно та всебічно з`ясовані обставини справи, зокрема, під час оцінки платоспроможності відповідача суд керувався лише відомостями з трудової книжки, судом не були витребувані документи, які підтверджують наявність у відповідача хронічної хвороби, яка позбавила його можливості працювати та фінансово підтримувати сина. Апеляційний суд безпідставно прийняв нові докази, які поклав в основу свого рішення. Також судом порушені норми матеріального права в частині забезпечення гармонійного розвитку дитини, встановлені статтею 182 СК України.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справзаперечення на касаційну скаргу, проте останні не підписані заявником, а тому Верховний Суд не приймає їх до уваги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення- без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час йогоухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, щовідповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю - позивачкою у справі та перебуває на її утриманні. Дитина має інвалідність у віковій категорії від 0 до 18 років.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення) встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, виходячи з обґрунтованості та справедливості такого розміру.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно зменшив розмір аліментів з 2000,00 грн до 1 500,00 грн не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні розміру аліментів судом взято до уваги нерегулярний дохід відповідача, його стан здоров`я, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом на 01 травня 2017 року становить 1426,00 грн, а тому аліменти в розмірі 1 500,00 грн, які стягнуті апеляційним судом на утримання неповнолітньої дитини становить більше одного прожиткового мінімуму для дитини цього віку.

Посилання апеляційного суду у мотивувальній часині рішення на положення частини другою статі 182 СК України у редакції, яка втратила чинність на момент розгляду справи, є неправильним, проте вказане порушення не впливає на правильність судового рішення по суті.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів,що згідно з положеннямистатті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуГорозіїЛаліТамазівнизалишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький
І. М. Фаловська