Справа № 127/2-200/2004
Провадження № 22-ц/801/1173/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
11 червня 2019 рокуСправа № 127/2-200/2004м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,
за участі секретаря Кирилюк Л. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича, за участю Печерського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва, про скасування постанови, зобов`язання вчинити виконавчі дії,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 11 квітня 2019 року у м. Вінниці суддею цього суду ОСОБА_2 ,
Переглядаючи вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції встановив порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді названої справи та при постановленні оскаржуваної ухвали.
26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що 19 лютого 2019 року він отримав постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва Андрія Володимировича (далі - державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Гаврилів А. В.) від 21 січня 2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2-200/04, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 05 липня 2018 року, про зобов`язання уповноважених осіб Печерського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва (далі - Печерський районний ВДВС м. Києва) виконати рішення Замостянського районного суду Вінниці від 01 березня 2004 року у справі № 127/2-200/04, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі в жовтні 2017 року вказаного рішення.
Пославшись на викладене та на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження не направлена на завершення виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року, ОСОБА_1 просив суд, при необхідності, поновити йому строк на звернення до суду зі скаргою, визнати явку до суду державного виконавця з оригіналами матеріалів виконавчого провадження обов`язковою, скасувати постанову від 21 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 57890117, зобов`язати державного виконавця вчинити виконавчі дії з погашення боргу для завершення виконання рішення Замостянського районного суду Вінниці від 01 березня 2004 року, сплатити судові витрати в сумі 2500, 00 грн, винести окрему ухвалу суду Міністерству юстиції України у зв`язку з тяганиною, бездіяльністю і неналежним виконанням судових рішень органами ДВС м. Києва.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Всупереч положенням ст. 450 ЦПК України щодо строків розгляду скарги на дії державного виконавця суд першої інстанції під головуванням судді Бойка В. М., отримавши відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями скаргу Яворовенка М. М. 26 лютого 2019 року (а. с. 7), ухвалою від 27 лютого 2019 року призначив її до розгляду лише на 18 березня 2019 року (а. с. 8).
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Гаврилів А. В. отримав 11 березня 2019 року (а. с. 12), а Печерський районний ВДВС м. Києва 07 березня 2019 року.
13 березня 2019 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Гаврилів А. В. засобами електронного зв`язку надіслав до суду клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції від 12 березня 2019 року (а. с. 15-21), проте суд проігнорував це клопотання та не вчинив жодних дій, передбачених процесуальним законодавством щодо його вирішення, чим порушив вимоги ст. 222 ЦПК України щодо розгляду клопотань.
18 березня 2019 року засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції надійшло клопотання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Гавриліва А. В. про призначення судового засідання в режимі відеоконференції від 12 березня 2019 року (а. с. 26-27), яке за формою та змістом відповідає клопотанню, надісланому 13 березня 2019 року засобами електронного зв`язку, та яке ухвалою суду першої інстанції від 19 березня 2019 року задоволено.
18 березня 2019 року суддя Бойко В. М. у відкритому судовому засіданні, не врахувавши положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, ухвалив відкласти розгляд справи на 11 квітня 2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника Печерського районного ВДВС м. Києва, що також призвело до порушення строків розгляду скарг на дії державного виконавця, передбачених ч. 1 ст. 450 ЦПК України.
Оскаржуваною ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено, проте, не вирішено заявлене скаржником клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
За правилами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
За правилами частин першої, другої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, без вирішення клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, така скарга не може бути вирішена по суті.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Верховного суд у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 161/5159/18.
За таких обставин, в порушення зазначених положень процесуального закону суд першої інстанції, не вирішивши питання щодо поновлення або відмови в поновленні строку звернення зі скаргою на дії державного виконавця, розглянув скаргу по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
Положеннями ст. 260 ЦПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак на порушення вказаних норм процесуального права, суд першої інстанції не встановив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги скарги, та якими доказами вони підтверджуються; не надав мотивованої оцінки доводам скаржника та доказам, на які він посилався як на підтвердження цих доводів.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що суд першої інстанції не зазначив встановлених ним фактів і обставин, а лише обмежився тим, що погоджується з доводами державного виконавця та бере до уваги висновки Верховного суду у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 802/840/16-а.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що судове рішення не повинно містити незрозумілих словосполучень та речень, через які викладення обставин не сприймається або стає незрозумілим.
З урахуванням наведеного та інших встановлених у справі обставин апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала в законній силі залишитись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення скарги без розгляду.
Відповідно до положень ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення(ч. 10 ст. 262 ЦПК України).
За таких обставин судом першої інстанції порушено зазначені норми процесуального права, тому апеляційний суд, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції, з огляду на вказані положення ст. ст. 262, 385 ЦПК України вимушений відреагувати на такі порушення.
Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» збори суддів серед іншого обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду.
Враховуючи вищезазначене, а також положення ст. 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо повноважень зборів суддів, апеляційний суд вважає за необхідне про вказані вище порушення норм процесуального права суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_2 . довести до відома зборів суддів цього ж суду для обговорення питання щодо роботи вказаного судді та прийняття з цього питання рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 262, 385, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
Довести до відома зборів суддів Вінницького міського суду Вінницької області про допущені при вирішенні вказаної скарги на дії державного виконавця порушення норм процесуального права суддею цього суду ОСОБА_2 .
Встановити строк у один місяць з дня отримання копії цієї ухвали для надання Вінницькому апеляційному суду відповіді про виконання її вимог.
Ухвала набирає законної сили із дня її постановлення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана особою, якої вона стосується, до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст ухвали виготовлено 11 червня 2019 року