ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3006/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/800/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення неправильності запису про національність в актовому запису цивільного стану про шлюб та зобов`язання вчинити дії,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду - 11.04.2019,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просив встановити неправильність запису про його національність, зроблену в актовому записі цивільного стану про шлюб №2 від 06.02.1971, складеного Супоївською сільської радою Яготинського району Київської області, зобов`язати відповідача внести зміни до цього актового запису в частині зміни національності з «українець» на «поляк».

Позов мотивовано тим, що його батько ОСОБА_2 за національністю був українцем, а мати ОСОБА_3 - полькою. Їх національності зазначені в його свідоцтві про народження. Зазначає, що село Федорівка, де він народився, було місцем компактного проживання поляків. Він виховувався, сповідуючи польські традиції, в яких виховував також своїх синів, проте в актовому записі про одруження від 06.02.1971 його національність зазначено як «українець». Відповідач на його заяву склав висновок про відмову у внесенні змін до актового запису. В той же час постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 встановлено, що батько позивача є поляком. Враховуючи дані обставини, позивач просив задовольнити його вимоги про внесення змін до актового запису в судовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що при реєстрації шлюбу ним було подано паспорт громадянина СРСР, який мав обов`язкові для заповнення графи, в тому числі графу національність, тому відомості про національність були формально переписані із паспорту. В той же час Законом України «Про національні меншини» передбачено право особи відновлювати свою національність, але законодавче врегулювання цієї процедури відсутнє. Скаржник вважає, що до спірних правовідносин належить застосувати Конституцію, Закон України «Про національні меншини в Україні», Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, Рамкову конвенцію держав-членів Ради Європи про захист національних меншин. Суд при оцінці доказів застосував норми КАС, тоді як справа розглядається в порядку цивільного судочинства і питання оцінки доказів регулюється ст. 5 ЦПК України. Позивач вважає, що встановлена постановою суду обставина, що він за національністю є поляк, відповідно до ч.5 ст 82 ЦПК України, не доказується при розгляді іншої справи.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що особа самостійно визначає свою національність, а тому, звертаючись до державного органу запису актів громадянського стану із заявою про укладення шлюбу, позивач самостійно та вільно визначив свою національну приналежність як «українець». Постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 не була прийнята судом як доказ, оскільки у розгляді цієї справи позивач не брав участі як сторона чи третя особа.

Колегія суддів вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції є правильними.

Судом встановлено, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Федорівка Поліського (Кагановського) району Київської області. Згідно із даними свідоцтва про народження, виданого 21.10.1947, батьком позивача був ОСОБА_2 (національність - українець), а матір`ю - ОСОБА_3 (національність - полячка).

У свідоцтві про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , виданого 06.02.1971 Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області на підставі актового запису цивільного стану про шлюб від 06.02.1971 № 2, національність позивача ОСОБА_1 зазначена «українець».

09.03.2019 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено висновок про неможливість внесення змін до актового запису про шлюб заявника ОСОБА_1 від 06.02.1971 №2 у зв`язку із необхідністю доведення своєї національної ідентичності при зміні національності, яку за особу обрали батьки, лише в судовому порядку.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі №825/447/18 залишена без розгляду позовна заява ОСОБА_1 до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії на підставі ст.240 ч.1 п.5 КАСУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надав лише фотокопії свідоцтв про своє народження та про одруження. Жодних інших належних та допустимих доказів на обґрунтування законності своїх вимог про внесення змін до актового запису в частині його національності не надано.

Доводи позивача щодо формального внесення до заяви про реєстрацію шлюбу відомостей про національність з паспорту не є підставою для задоволення позову. За змістом п.34 Інструкція про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР, що затверджена Міністерством юстиції України 12 грудня 1970 року (в редакції на час реєстрації ОСОБА_1 шлюбу), відповідно до статті 173 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР особи, які бажають зареєструвати шлюб, самостійно подають заяву за встановленою формою до органів загсу за місцем проживання однієї з осіб, які вступають у шлюб.

Тобто, висновок суду першої інстанції, що позивач підписуючи спільну заяву про реєстрацію шлюбу, та вносячи в графу «національність» запис «українець», визначив свою національну приналежність, відповідає фактичним обставинам справи і є вірним.

Не є ґрунтовними посилання позивача на те, що на час прийняття Положення про паспортну систему в СРСР, що була затверджена постановою Ради Міністрів СРСР №677 від 28.08.1974, він мав вже паспорт Громадянина СРСР, який містив обов`язкові для заповнення графи, в тому числі соціальне положення та національність.

Суду копія даного паспорту надана не була, тому позивач не довів належними та допустимими доказами, яка національність була зазначена в цьому документі і чи дійсно при внесенні запису про реєстрацію шлюбу 06.02.1971 працівником Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, що вчиняв цей запис, була допущена помилка щодо національності позивача.

Крім того слід зазначити, що Положення про паспортну систему в СРСР, що було затверджено постановою Ради Міністрів СРСР №677 від 28.08.1974 передбачало обов`язковість заміни паспортів старого зразка на нові з 01.01.1976 по 31.12.1981, а в подальшому, у випадку неточності запису, особа мала право на обмін виданого раніше паспорту. Дані, що позивач скористався такою можливістю, матеріали справи не містять.

Відсутні дані і щодо реалізації позивачем права на зміну (відновлення) національності, яке було передбачено Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» під час його дії.

Вказані обставини свідчать про те, що протягом всього життя позивач визнавав свою національність як «українець» і не намагався відновити іншу національну ідентичність як складову прояву своєї індивідуальності, на якій наголошує в даному позові.

Виконуючи приписи п.п. "в" п.3 ч.1 ст.382 ЦПК України, колегія суддів наголошує на тому, що позивач ставить питання щодо встановлення неправильності запису про національність в актовому записі про шлюб. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, такої неправильності в даному записі, з огляду на викладені вище обставини, судом не встановлено.

Посилання позивача на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги. Дана постанова обґрунтовано не визнана судом першої інстанції як достатній доказ законності заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_5 (за словами позивача - його сина) до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні її, ОСОБА_1 не був залучений в якості третьої особи, участь в розгляді справи приймав як свідок.

З врахуванням зазначеної вище норми закону, обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 за національністю є поляком, не мають юридичних наслідків у справі, що розглядається.

Твердження позивача щодо безпідставності посилання суду першої інстанції на норми КАСУ є безґрунтовними, оскільки адміністративний позов ОСОБА_5 розглядався саме за нормами КАСУ. Норма закону, аналогічна ст. 50 КАС України, на яку послався суд першої інстанції, міститься також і в ЦПК України.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст складений 19.06.2019.