Справа № 456/2123/18
Провадження № 2/456/214/2019
УХВАЛА

про відмову в призначенні судово-психіатричної експертизи

21 березня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_4, Служба у справах дітей виконкому Стрийської міської ради про визнання договорів дарування недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Стрию Львівської області по вул. Шухевича, 58, укладений 12.02.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 201; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 1000 га, розташованої в м. Стрию Львівської області по вул. Шухевича, 58, кадастровий номер :02:011:0009, призначеної для обслуговування житлового будинку та прилеглих до нього господарських споруд, укладений 12.02.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 119; повернути їй у власність житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 1000 га, кадастровий номер :02:011:0009, по вулиці Шухевича, 58 в м. Стрию Львівської області, витребувавши їх з володіння ОСОБА_5; скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 1000 га, кадастровий номер :02:011:0009, по вул. Шухевича, 58 в м. Стрию Львівської області.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_6 подала суду клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з метою правильного та всебічного розгляду справи, оскільки позивачці в період стаціонарного та амбулаторного лікування туберкульозу призначався медичний препарат «Ізоніазид», який викликає побічні дії зі сторони нервової системи і органів чуття: головний біль, запаморочення, роздратованість, інсомнію, енцефалопатію, амнезію, неврит або атрофію здорового нерву, периферичний неврит і поліневрит, парестезію, параліч кінцівок, судоми, в т.ч. генералізовані, збільшення судомних нападів у хворих на епілепсію, інтоксикаційний психоз. Відтак на момент укладення договорів дарування ОСОБА_1 могла мати психічні розлади, у звязку з чим не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, так як під час дачі пояснень позивачка не могла пригадати обставин укладення договору дарування, не розуміла запитань, поставлених судом та сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти призначення судово-психіатричної експертизи, оскільки таке клопотання, на їх думку, заявлено з метою затягування розгляду справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради ОСОБА_8 при вирішенні клопотання поклалася на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що клопотання представника позивачки адвоката ОСОБА_6 про призначення судово-психіатричної експертизи не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За правилами ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» вказано, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

В судовому засіданні представником позивачки ОСОБА_6 зазначено, що позивачка ОСОБА_1 не усвідомлювала правових наслідків вчиненого нею правочину у звязку із вживанням нею медичного препарату, який, на думку сторони позивача, спричинив у позивачки психічні розлади, внаслідок чого вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Водночас суд звертає увагу, що в обґрунтування клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи представник позивачки покликається на п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до якого правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд призначає експертизу за умов, що, зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері, іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Однак 04.06.2018 позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування, оскільки помилилася з правовою природою договору дарування, вважаючи, що укладає договір довічного утримання, тобто з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги характер правовідносин, та наявність позовної вимоги про визнання недійсними договорів дарування, оскільки такі вчинено під впливом помилки, суд доходить висновку, що необхідність експертного висновку не випливає з обставин справи і поданих доказів, оскільки визнання правочину недійсним з тих підстав, що в момент його вчинення позивачка не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, є окремою підставою для визнання правочину недійсним, а з такими вимогами позивачка до суду не зверталася, письмової заяви про зміну підстав позову в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України не подавала.

Відтак суд доходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_6 про призначення судово-психіатричної експертизи слід відмовити.

Керуючись ст. 103 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику позивачки ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя Л.В.Гула