Справа № 2-1677/2001
Провадження № 6/185/290/19
У Х В А Л А

18 червня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Перекопський М. М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянувши подання Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням, в якому просить у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду вирішити питання про примусове проникнення до житла боржника, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Павлоградському міськрайонному відділі державному виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №16827881 з виконання виконавчого документа № 2/1677 від 13.07.2001 виданого Павлоградським міськрайонним судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 87612,44 грн. 06.03.2017 року державним виконавцем був здійснений вихід за адресою мешкання боржника по АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 відмовили виконавцю у проникненні до будинку, про що було складено відповідний акт. Боржник по викликам державного виконавця до відділу з`являвся, періодично сплачуючи кошти для погашення боргу ОСОБА_2 10.04.2019 боржник написав заяву, в якій зазначив, що працює в ТД «Спутник» та просить направити по місцю роботи постанову про утримання з заробітної плати коштів на погашення боргу. Постанову було направлено по місцю роботи з залишком боргу 56561,11 грн, але на даний час кошти не поступали.17.04.2019 року державним виконавцем був здійснений повторний вихід під час якого ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 відмовили виконавцю у проникненні до будинку про що було складено відповідний акт державного виконавця та надана письмова заява дружини чому вона не згодна впускати виконавця до будинку. Таким чином, боржник ухиляється від виконання рішення суду та своєчасно борг не сплачує, здійснити перевірку майнового стану за місцем мешкання немає можливості.

В судове засідання державний виконавець не з`явився. Старшим державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кошеваровою О.А. подано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 16827881 з виконання виконавчого листа № 2-1677, виданого 13.07.2001 року Павлоградським місцевим судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 87612,44 грн.

Згідно з ч. 1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(ч.1ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено, що державний виконавець в обґрунтування зазначеного подання посилається на невиконання боржником судового рішення та недопущення останнім а його дружиною 06.03.2017 року та 17.04.2019 року державного виконавця для проведення виконавчих дій за адресою, зазначеною у виконавчому листі про що було складено відповідний акт.

При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження, надані до суду, не містять доказів того, що вимога виконавця про надання доступу до житла була направлена боржнику. Більш того, матеріали виконавчого провадження не містять належних доказів щодо власника зазначеного вище майна, в яких державний виконавець мав намір провести виконавчі дії, як і не містять вони доказів, що у даному житловому будинку знаходиться майно, що належить боржникові, що на думку суду взагалі може призвести до порушення прав третіх осіб, на праві власності яких, знаходиться майно.

Крім того, державним виконавцем не конкретизовано з посиланням на документи та надання копій документів, в яку саме частину будинку (які жилі, нежилі приміщення) він прохає розповсюдити дане подання. Не зазначено, хто є власником інших частин нерухомого майна.

Також не надано відомостей про вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, оскільки з наданих державним виконавцем документів вбачається, що житлове приміщення, що якого віне просить надати дозвіл на примусове проникнення, належить й іншим особам.

Вищенаведені обставини, свідчать про передчасність та необґрунтованість подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, а тому підстав для задоволення даного подання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 260,261,353,439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя М. М. Перекопський