Справа № 175/276/19
Провадження № 2/175/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

20 травня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.,

при секретарі Сотник Г.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг за умовами якого відповідач зобов`язалась організувати роботу з виготовлення і передачі у власність ПВХ конструкцій позивача протягом 30 робочих днів після повної сплати конструкції, а позивач зобов`язалась сплатити їхню вартість у сумі 26831,00 грн. Вартість товару оплачено у повному обсязі, однак товар так і не було поставлено, у зв`язку з чим позивач звертається до суду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд

розірвати договір про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 38 895,96 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу місце проживання Фізичної особи-підприємця АДРЕСА_1 .

Згідно супровідного листа та Реєстру відправки рекомендованої кореспонденції відповідачу відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судова повістка, що була відправлені відповідачу повернута до суду з відміткою поштового відділення «Вибув».

Враховуючи вимоги ст.128 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 20.05.2019 року відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279, зі згоди позивача та його представника, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Представник Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надав пояснення по справі, просив розглядати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Причиною спору між сторонами стало порушення відповідачем умов укладеного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Договору про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

ОСОБА_2 згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована фізичною особою-підприємцем, тобто є суб`єктом господарювання.

Згідно з ч. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника» я є споживачем.

ОСОБА_1 за договором з ФОП « ОСОБА_2 » замовлені металево-пластикові вікна в належний ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

За договором про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_2 зобов`язалась організувати роботу з виготовлення і передачі ОСОБА_1 у власність ПВХ конструкцій, ФОП ОСОБА_2 є виконавцем, а ОСОБА_1 - споживачем за ЗУ «Про захист прав споживачів», і відповідно, виниклі поміж сторонами правові відносними регулюються законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання громадянина України в паспорті та довідкою з адресно-довідкового підрозділу ДМС УМВС України в Дніпропетровській області.

Відповідно до укладеного між сторонами Договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язалась організувати роботу з виготовлення і передачі у власність ОСОБА_1 ПВХ конструкцій протягом 30 робочих днів з дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції, а ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити вартість у сумі 26831,00 грн.

При укладенні зазначеного договору, відповідно до п. 2.2 - Договору ОСОБА_1 29.08.2018 р. у присутності свідка сплачено ФОП ОСОБА_2 готівкою гроші у сумі 10 000 грн. у якості завдатку, як зазначено в п.2.2 Договору.

10 вересня 2018 р. та 17 вересня 2018 р. ОСОБА_1 додатково сплачено ФОП ОСОБА_2 решту суми за Договором в розмірі 16 831 грн., що підтверджується: товарним чеком ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 10.09.2018 р., скріпленим підписом та печаткою відповідача, як оплатою за металопластикову конструкцію на суму 10000,00 грн.; товарним чеком ФОП ОСОБА_2 №008 від 17.09.2018 р., скріпленим підписом та печаткою ФОП, як оплатою за металопластикові вікна на суму 16 831,00 грн.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, під час укладення Договору 29.08.2018 р. та оплати по ньому суми 10 000 грн. у якості завдатку була присутня її донька ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалі справи, ОСОБА_1 повністю виконала належним чином покладені на неї зобов`язання за вказаним Договором сплативши всю вартість замовлених конструкцій (метало-пластикових вікон), проте, як зазначила позивач у судовому засіданні, товар так і не був поставлений ФОП ОСОБА_2 у строк, встановлений п. 3.2. Договору - протягом 30 робочих днів після повної сплати товару, а саме до 17 жовтня 2018 року. Позивач акцентувала увагу суду, що станом на 20 травня 2019 року товар також не поставлений.

Як зазначила позивач в судовому засіданні, вона неодноразово намагалась вирішити питання у позасудовому порядку, однак телефон ФОП ОСОБА_2 не відповідає, за місцем розташування офісу ФОП також не знаходиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Як встановлено в судовому засіданні, ФОП ОСОБА_2 (кредитор) порушила зобов`язання забезпечене завдатком, а саме у встановлений Договором строк не поставила ОСОБА_1 товар - металево-пластикові вікна, тобто не виконав його взагалі, а тому ФОП Скляровою повинно бути сплачено ОСОБА_1 завдаток у подвійному розмірі - 20 000 грн.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи той факт, що ФОП ОСОБА_2 порушила зобов`язання, яке було укладено між сторонами, ОСОБА_1 має право розірвати Договір в односторонньому порядку та відшкодувати решту грошових коштів, які були сплачені нею ФОП ОСОБА_2 за Договором у сумі 16 831 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Пунктом 4.3 укладеного між сторонами Договору передбачена сплата неустойки в розмірі 0,01% від вартості договору за кожний робочий день прострочки у разі невиконання ФОП ОСОБА_2 умов договору щодо організації передачі у власність ОСОБА_1 ПВХ конструкцій протягом 30 робочих днів дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції -17 жовтня 2018 р.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Неустойка може бути у формі: штрафу (обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання), пені (обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання).

Відповідно до частини 1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Отже, для отримання неустойки за договором кредиторові не треба доводити наявність збитків, завданих йому невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Водночас відповідно до ст. 552 ЦК України сплата неустойки не позбавляє кредитора можливості вимагати також і відшкодування збитків. За загальними правилами, визначеними ст. 22 та 623 ЦК України, особа, якій завдано збитків унаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, згідно зі ст. 624 ЦК України договором може бути передбачено: стягнення неустойки в повному розмірі незалежно від відшкодування збитків (штрафна неустойка); відшкодування збитків лише в частині, у якій вони не покриті неустойкою (залікова неустойка); стягнення неустойки без права на відшкодування збитків (виключна неустойка) або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки або відшкодування збитків (альтернативна неустойка).

Водночас п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 6 місяців з дня, коли зобов`язання має бути виконане, якщо інше не встановлене законом або договором.

Так як розмір неустойки встановлений договором і ОСОБА_1 дотримано спеціальну позовну давність ФОП ОСОБА_2 повинна відшкодувати ОСОБА_1 неустойку у повному розмірі.

При розрахунку пені потрібно враховувати, що, як зазначав ВГСУ в інформаційному листі від 13.07.2012 р.№01-06/908/2012 (із посиланням на відповідну судову практику Верховного суду), початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконане.

Дане зобов`язання повинно мало бути виконане 17 жовтня 2018р., а тому розрахунок за прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня - 18 жовтня 2018 р. та закінчується днем подання даної позовної заяви 21 січня 2018р.

Розмір невиконаного грошового зобов`язання становить 26 831 грн., період прострочення виконання зобов`язання становить з 18 жовтня 2018 року по 21 січня 2019 року = 97 днів.

Розрахунок пені здійснюється за формулами: Одноденний розмір пені = [Сума боргу] х [Ставка пені (0,01%)] *100% = 26831,00 грн.х 0,01%= 2,68 грн.......

Сума пені за весь період прострочення виконання зобов`язання = [Кіл-ть днів прострочення] х [Одноденний розмір пені]. Враховуючи викладене вище, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань ФОП ОСОБА_2 за вказані періоди складає 259,96 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Окрім того, статті 552 і 625 ЦКУ закріплюють принцип повного відшкодування збитків. Отже, збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції.

До відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується позовна давність тривалістю у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України.

Відповідні індекси розраховує Державний комітет статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи із серпня 1991 року щомісячно, і вони публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі ст. 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків (Роз`яснення Вищого арбітражного суду від 12.05.99 № 02-5/223).

Для здійснення перерахунку грошових сум потрібно використовувати тільки офіційні показники індексу інфляції. Визначення індексу інфляції за період заборгованості здійснюється шляхом перемноження щомісячних індексів за цей період. (Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Лист Верховного суду України №62-97 від 03.04.1997р., Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань. Постанова Пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 року).

Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції розраховується таким чином: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х[Індекс інфляції] /100% - [Сума боргу].

Індекси інфляції за період прострочення («УК» газета «Урядовий кур`єр»)

Індекс інфляції за листопад 2018 року складає 100,40 % (Урядовий кур`єр» №235 від 12.12.2018 року.

Індекс інфляції за грудень 2018 року складає 100,80 % (Урядовий кур`єр» №6 від 11.01.2019 року.

Враховуючи викладене вище, інфляційні витрати складають суму 593 грн. 29 коп.

Крім того, згідно із частиною 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для зобов`язання сплатити три проценти річних застосовується позовна давність тривалістю у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України.

Розмір 3-х відсотків річних розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] /100% / 365 днів* [Кількість днів].

Враховуючи викладене вище, три проценти річних 211 грн. 71 коп.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 були порушені істотні умови Договору, а саме: остання не виконала у визначений договором строк своїх зобов`язань, а тому повинна відшкодувати ОСОБА_1 завдаток у подвійному розмірі 20 000 грн, суму боргу 16 831 грн., пеню 259,96 грн., інфляційні втрати 593,29 грн. та 211,71 грн. 3% річних, а всього 37 895 грн. 96 коп.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких Фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.»

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як зазначила позивач у судовому засіданні, невиконанням ФОП ОСОБА_2 зобов`язань згідно Договору, їй завдано моральної шкоди. Моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із переживанням, що її ввели в оману та не повернуть більше грошові кошти. Вона збирала гроші на вікна протягом декількох років, відмовляючи собі в необхідних потребах, і випадково довірилась ФОП ОСОБА_2 та віддала їх. У зв`язку з цим виникли і фізичні страждання, так як весь цей час вона страждає на високий тиск та сильні головні болі, адже все більше і більше переживає та корить себе за необдуману сплату грошових коштів. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні та фізичні страждання, які їй довелося перенести. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на викладене, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода у розмірі 1 000 грн. реально відображає характер, глубину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які перенесла ОСОБА_1

Конвенція про захист прав людини і основних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6).

«Основні принципи, що стосуються ролі юристів», прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав.

Ст. 59 Конституції України закріплює право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 щодо офіційного, тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право вільного вибору захисника), положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання .правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);!) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою отримання правничої допомоги щодо ведення справи та представництва її в суді, ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №1 від 14.01.2019 р., за яким правову допомогу при розгляді справи надавало Адвокатське бюро «АБ Валерія Гейка» в особі адвоката-засновника Гейка Валерія Івановича. Станом на 2019 рік закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, а отже може бути із розрахунку вартості - 1 год. правничої (правової) допомоги - 750,00 грн., 1 (один) судодень - 750,00 грн. При розгляді справи Бюро отримало плату від в розмірі 3000,00 грн., яка відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України повинна бути стягнута з ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 457 грн. 80 коп., з яких:

-1 536 грн. 80 коп. за позовні вимоги майнового характеру та немайнового характеру;

-1 921 грн. за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 526, 549, 550, 552, 570, 571, 611, 615, 623, 624, 625, 638, 901 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Розірвати договір про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , і.к. - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму у розмірі 38 895,96 грн., що складається з:

-подвійний завдаток 20 000 грн.;

-решта вартості виробу 16 831 грн.;

-пеня 259 грн. 96 коп.;

-інфляційні витрати 593 грн. 29 коп. ;

-три проценти річних 211 грн. 71 коп.;

-моральна шкода 1 000 грн.;

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , і.к. - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , і.к. - НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3 457 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко