Справа № 473/1841/19
"18" червня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
в квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Другим співвласником зазначеної квартири є його батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після його смерті позивач прийняв, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, проте належним чином не оформив. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , проте за вказаною адресою не проживає та не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідача в даній квартирі створює незручності позивачу щодо користування та розпорядження обумовленим майном.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 02.05.2019 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, вказуючи при цьому, що з відповідачем, який є сином його дружини (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від попереднього шлюбу, тривалий час проживали однією сім`єю, проте з 2009 року відповідач не проживає за місцем реєстрації.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.05.1994 року органом приватизації акціонерного товариства «Зелений гай» Вознесенського району (а.с. 7).
Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України (а.с. 13-18,32,33).
В даній квартирі з 01.12.2008 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , проте за місцем реєстрації не проживає з 2009 року, як вбачається з письмових доказів, наданих позивачем (а.с. 13-18, 19, 30, 41)
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачу з боку власника створювалися будь-які перешкоди в користуванні житлом, не висловив він бажання продовжувати користуватися квартирою й під час розгляду справи.
Також матеріали справи не містять доказів щодо наявності між сторонами угоди з приводу іншого порядку та строків користування житлом.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема:
- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником;
- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири (будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.
За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачем свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 - 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Л.В. Лузан