Постанова
Іменем України

06 березня 2019 року
м. Київ
справа № 636/4909/15-ц
провадження № 61-39565св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Ступак О. В.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2017 року у складі судді Карімова І. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Тичкової О. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області, про встановлення юридичного факту.
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є вдовою ОСОБА_1 , який був учасником ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції (АЕС) першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 24 листопада 2014 року № 179/1/15277.
Згідно вказаної довідки ОСОБА_2 у період часу з 20 вересня 1987 року до 22 грудня 1987 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав дозу опромінення 6,997 БЕР. Дні виїзду у зони відчуження не відображені. Довідку складено на підставі фінансових документів в/ч НОМЕР_2 . Накази командира в/ч НОМЕР_2 по виїздам на роботу за період з 04 травня 1986 року до 15 березня 1990 року та журнали обліку доз опромінення особового складу в/ч НОМЕР_2 знищені з причин великої зараженості. У документах військової частини доза опромінення не відображена, відображено лише отримання добових грошей у відповідному розмірі.
Заявник зазначала, що підтвердження днів виїзду ОСОБА_2 в зони відчуження необхідно їй для отримання довідки про заробітну плату останнього, одержану за роботу в зоні відчуження у 19861990 роках для її подальшого пред`явлення до органів Пенсійного фонду України з метою перерахування пенсії по втраті годувальника.
З урахуванням уточнених вимог заяви, ОСОБА_1 просила встановити факт днів виїзду її чоловіка ОСОБА_2 у зону відчуження для проведення робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 06 жовтня 1987 року до 07 жовтня 1987 року, 05 листопада 1987 року, 09 листопада 1987 року до 10 листопада 1987 року, з 26 листопада 1987 року до 28 листопада 1987 року, з 30 листопада 1987 року до 23 грудня 1987 року включно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту здійснення її чоловіком ОСОБА_2 виїздів у зону відчуження для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , залишено без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2017 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення юридичного факту.
Касаційна скарга мотивована тим, що факт виконання ОСОБА_2 робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зоні відчуження 06, 07 жовтня 1987 року, 05, 09, 10, 26, 27, 28, 30 листопада 1987 року, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 грудня 1987 року є доведеним та підтвердженим відповідними документами, проте судами зазначене залишилося поза увагою.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області у поданому 07 вересня 2018 року відзиві на касаційну скаргу, зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, оскільки довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 3779 від 10 листопада 2014 року не містить відомостей про виїзди ОСОБА_2 у зону відчуження для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а карточка обліку доз радіоактивного опромінення не є підставою встановлення факту днів виїзду у зони відчуження, у зв`язку з чим просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив висновки, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи встановлені судами
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_2 , який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Харківської обласною державною адміністрацією 22 листопада 2012 року та інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що вона просить встановити факт безпосередньої участі її чоловіка ОСОБА_2 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , зокрема факт днів виїзду останнього у зону відчуження з 06 жовтня 1987 року до 07 жовтня 1987 року, 05 листопада 1987 року, з 09 листопада 1987 року до 10 листопада 1987 року, з 26 листопада 1987 року до 28 листопада 1987 року, з 30 листопада 1987 року до 23 грудня 1987 року включно.
Відповідно до архівної довідки № С-304 від 18 вересня 2013 року, виданою ТОВ «Архіваріус» про наявність відомостей в наказах по особовому складу ВАТ Туристичний комплекс «Національ» значиться: ОСОБА_2 , а саме: вважати ОСОБА_2 водія 1 кл. автомобіля гаража готелю з 18 вересня 1987 року призваним на 6 місяців на учбові збори Харківським районним військовим комісаріатом Харківської області, з збереженням посади і 100% середнього заробітку (наказ № 151-к від 28 вересня 1987 року).

Вважати ОСОБА_2 водія першого класу, 25 грудня 1987 року днем закінчення зборів по направленню Харківського райвійськкомату. Надати йому з 26 грудня 1987 року на 9 робочих днів частину невикористаної щорічної відпустки за 1987 рік. Оплатити ОСОБА_2 - водію 1 кл. автомобіля гаража за час знаходження на військових зборах з розрахунку 100 % тарифної ставки за 15 днів тарифну ставку в 3-х кратному розмірі (грудня ц.р.) за 15 днів в 2-х кратному розмірі за 1 день (листопад) в 1 кратному розмірі за 2 дні (листопад). Всього підлягає оплаті в кратному розмірі 18 днів. Надати додаткову відпустку на 6 днів до щорічної відпустки за 1988 року (наказ № 193-к від 25 грудня 1987 року).

Також за інформацією ТОВ «Архіваріус» та наданих копій відомостей нарахування заробітної плати за 19871988 роки відносно ОСОБА_2 під час його роботи в ВАТ Туристичний комплекс «Національ» та копії наказу № 193-к від 25 грудня 1987 року, зазначено, що інших документів, які є підставою для нарахування заробітної плати, на зберігання не надходило, їх місцезнаходження невідомо.

Відповідно до відповіді заступника голови регіональної комісії Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 04 серпня 2015 року № 01-40/05/6114 копія архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24 листопада 2014 року № 179/1/15277 про участь ОСОБА_2 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 20 вересня 1987 року до 22 грудня 1987 року не містила інформації щодо днів виїздів в зону. Відповідно до листа від 28 липня 2015 року № 108 ТОВ «Архіваріус» повідомило, що у наказах особового складу ВАТ Туристичний комплекс «Національ» відсутня довідка командира військової частини № 22457 від 22 грудня 1987 року № 1196, яка була підставою для видачі наказу готелю «Інтурист» від 25 грудня 1987 року № 193-к.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до часини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 19881990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
3 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до цього нормативного акта проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 19861990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи iз заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця i тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праціза умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи i тривалість робочого дня згідно iзсумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди; за зонами небезпеки: у III зоні 5, II 4, І 3). При цьому в ycix випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Разом з тим вимоги до заповнення довідок про заробітну плату встановлені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1; постановою Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці i матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій i установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС i запобіганням забруднення навколишнього середовища»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»; постановою Держкомпраці СРСР i Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 № 153/10-43; постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР i ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці i матеріального забезпечення робітників підприємств i організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; постановою Ради Міністрів СРСР від 08 травня 1986 року № 168- 5 «Про умови оплати праці i матеріального забезпечення робітників підприємств iорганізацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 січня 1988 року № 12-р; постановою НКП СРСР від 02 квітня 1930 року «Про середній заробіток i оплату за неповний місяць» i Основними положеннями по обліку праці iта заробітної плати у промисловості i будівництві, затвердженими Держкомпраці СРСР, Міністерства фінансів СРСР i ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 року.
Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України, наданих у листі від 31 жовтня 1997 року № 06/к-1837, у тому випадку, коли підприємством, установою, організацією було неправильно проведено оплату праці осіб, які в період 19861990 року брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в даний час підприємство, установа, організація на підставі первинних документів повинні провести перерахунок заробітної плати згідно з чинним законодавством. Нарахована чи донарахована в даний час заробітна плата не індексується i не виплачується, враховується тільки для розрахунку пенсії.
Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною сьомою цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України та частиною сьомою статті 81 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суди розглядають цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що заявником не надано відомостей про те, що її чоловік ОСОБА_2 за життя звертався за місцем своєї роботи з вимогою провести перерахунок заробітної плати згідно з чинним законодавством та надавав для цього відповідні первинні документи.
Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що факт виконання ОСОБА_2 робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зоні відчуження 06, 07 жовтня 1987 року, 05, 09, 10, 26, 27, 28, 30 листопада 1987 року, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 грудня 1987 року є доведеним та підтвердженим відповідними документами є необґрунтованими, ці доводи були предметом перевірки в судах першої та апеляційної інстанції, та таким доводам надана належна оцінка.
Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті без додержання норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 400, 410, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддівПершої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
О. В. Ступак