ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5200/19 Справа № 215/5675/18 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25 лютого 2019 року, яке ухвалено суддею Науменко Я.О. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 25 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював на підприємстві відповідача 17 років 4 місяці, зокрема 13 років 6 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійні хвороби, а саме: вібраційну хворобу другої стадії та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії) група «В», легенева недостатність першого-другого ступеня та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Висновком МСЕК від 27.09.2018 р. йому первинно з 17.09.2018 р. до 01.10.2019 р. встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

Внаслідок отримання професійного захворювання він щоденно змушений переносити моральні страждання та переживання. Завдана моральна шкода полягає у фізичному болю, а саме: біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, порушення ходи, біль та обмеження рухів у плечових суглобах, оніміння у кистях рук, загальна слабкість задишка при помірному фізичному навантаженні, приступоподібний кашель, важкість у грудях. Він змушений постійно приймати медикаменти та використовувати лікарські засоби. Через задишку при помірному фізичному навантаженні немає змоги займатися побутовими справами. Зміна ходи, зниження слуху та обмежений рух кінцівок приносить йому фізичний і моральний дискомфорт. У результаті захворювань порушений його звичайний спосіб життя, він не може працювати у зв`язку з обмеженням рухів. Просив стягнути на його користь з відповідача 81 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ідентифікаційний код 00191023, місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків 63 000 (шістдесят три тисячі) гривень, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ідентифікаційний код 00191023, місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, код ЄДРПОУ 2655795 (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 6001; Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну судового рішення та задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно визначив характер та глибину його фізичних, душевних страждань від отриманого на виробництві відповідача професійного захворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних життєвих зв`язків та потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя. Вказує, що для підтримання стану здоров`я він постійно проходить лікування, при цьому він постійно відчуває болісні фізичні страждання - біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, у нього порушена хода, біль та обмеження рухів у плечових суглобах, оніміння у кистях рук, загальна слабкість, задишка при помірному фізичному навантаженні, приступоподібний кашель, важкість у грудях. Також, зазначає, що він змушений приймати велику кількість медикаментів та лікарських засобів, почуває себе зовсім виснаженим, і все це приносить йому фізичний дискомфорт і моральні страждання, він постійно знаходиться у нервовому стані. Позивач наголошує на тому, що покращення в стані його здоров`я не відбудеться ніколи і невідомо, що йому слід очікувати у майбутньому, бо з кожним днем він відчуває погіршення стану здоров`я. Вважає, що справедливою буде моральна шкода в розмірі 81 000 грн., виходячи з розрахунку по 6000 грн. за кожний відпрацьований рік, а це становить 13 років та 06 місяців.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до записів у його трудовій книжці працював з 05.03.2001 р. по 29.07.2004 р. машиністом екскаватора ГТЦ №1 ВАТ «Північний ГЗК», з 29.07.2004 р. по 20.12.2004 р. водієм великовантажного автомобіля ГТЦ №2 ПрАТ «Північний ГЗК», з 20.12.2004 р. по 02.10.2018 р. машиністом автогрейдера ГТЦ № 2 ПрАТ «Північний ГЗК» з правом пільгового пенсійного забезпечення.

02.10.2018 р. позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 10-15).

З медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.06.2018 р. №890 вбачається, що ОСОБА_1 встановлені три професійні захворювання з діагнозами:

1) вібраційна хвороба другої стадії: синдромом церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулопатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з епікондилітом плечей (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня з порушенням функцій ходи) суглобів та вазомоторно-трофічними порушеннями та кистях;

2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня;

3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Захворювання професійні (а.с.16-17).

Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, наданої Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області вих. №301/4.6-7 від 09.08.2017 р. умови праці машиністом екскаватора, водієм великовантажного автомобіля та машиністом автогрейдера ОСОБА_1 визнано такими, що відносяться:

-по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);

-по рівню вібрації загальної - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);

-по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);

-по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);

-по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі).

Згідно п.13 акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання, загальна оцінка умов праці віднесена до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) а.с.20-21.

Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 липня 2018 року причиною виникнення професійного захворювання встановлено: перевищення норм загальної вібрації: 111-113 дБ при ГРД 107 дБ; аерозоль переважно фіброгенної дії (пил з вмістом вільного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони від 1,1 до 2,65 перевищує ГДК (2,2-5,3 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ - 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зони»; перевищення норм шуму: 84-92 дБА при нормі 80 дБА (а.с. 21).

Довідкою МСЕК серії 12 ААА №054002 від 27.09.2018 р. позивачу первинно встановлено 65% втрати працездатності по професійному захворюванню (50% - вібраційна хвороба; 10% - ХОЗЛ; 5% - туг) та третю групу інвалідності первинно з 17.10.2018 р. до 01.10.2019 р. по причині професійного захворювання. Зазначена потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування (а.с. 22).

З дослідженого в судовому засіданні п.16 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 липня 2018 року слідує, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в гірничотранспортному цеху №2 машиністом автогрейдера в кар`єрі виконував роботи з керування автогрейдером у технологічному процесі з ремонту технологічних автошляхів Ганнівського кар`єру та відвалів; роботи з технічного обслуговування та дрібного ремонту автогрейдера. При цьому внаслідок недосконалості технології видобутку руди відкритим способом, важких режимів експлуатації автогрейдера, підпадав під дію загальної транспортної вібрації, аерозолів переважно фіброгенної дії (пил із вмістом вільного кремнію діоксиду 10-70%) та рівню шуму, в параметрах, що перевищують нормативні. Працюючи раніше машиністом екскаватора та водієм автотранспортних засобів в гірничотранспортному цеху № 1, № 2 відповідно, ВАТ «ПівнГЗК» з 05.03.2001 р. по 29.07.2004 р., з цих же причин також підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, пилу та шуму (а.с. 21).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , керувався статтею 237-1 КЗпП України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо заниженого розміру стягнутої судом моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку.

Наведені вище норми закону свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку, причиною виникнення у позивача професійних захворювань стала його праця на підприємстві відповідача, що підтверджено актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 17 липня 2018 року (а.с.20-21).

Як встановлено судом, на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював 13 років 6 місяців.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли, зокрема і з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими на виробництві професійними захворюваннями.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних,тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити і з засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача з 05.03.2001 р. по 29.07.2004 р. машиністом екскаватора ГТЦ №1 ВАТ «Північний ГЗК», з 29.07.2004 р. по 20.12.2004 р. водієм великовантажного автомобіля ГТЦ №2 ПрАТ «Північний ГЗК», з 20.12.2004 р. по 02.10.2018 р. машиністом автогрейдера ГТЦ № 2 ПрАТ «Північний ГЗК», а всього 13 років 06 місяців, що з 27.09.2018 ОСОБА_1 встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 17.10.2018 до 01.10.2019.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи ступінь вини відповідача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених отриманими професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності -65% та встановлення третьої групи інвалідності, характер немайнових витрат вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 63 000,00 грн. до 81 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі положень ст.376 ЦПК України судове рішення необхідно змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивачаз 63 000 грн. до 81 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, п.2 ч.1 ст.376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року в частині розміру моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь ОСОБА_1 з 63 000 (шістдесяти трьох тисяч) грн. до 81 000 (вісімдесяти однієї тисячі) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: