ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1630/18 Номер провадження 22-ц/814/1483/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агроекологія»

на ухвалу Зіньківського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2019 року, ухвалену суддею Должком С.Р., повний текст ухвали складено - дати не вказано

у справі за скаргою Приватного підприємства «Агроекологія», суб`єкт оскарження Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ПП «Агроекологія» звернулося в суд зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Шишацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Скарга мотивована тим, що Шишацьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2019 р. по ВП № 58698602, видану на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 р. № 530/1630/18 про стягнення з ПП «Агроекологія» штрафу у розмірі 3 842 грн. ПП «Агроекологія» вважає, що постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2019 року скаргу Приватного підприємства «Агроекологія», суб`єкт оскарження Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця - повернуто скаржнику для звернення до належного суду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у відповідності до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі ПП «Агроекологія», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що частиною 1 статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. За змістом наведеної норми вбачається, що такий принцип для подання скарги в той чи інший суд пов`язаний перш за все з судом, який розглянув саму справу як суд першої інстанції. У даному випадку, ухвала апеляційного суду про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ПП «Агроекологія» та стягнення штрафу в дохід державного бюджету була винесена в порядку застосування заходів процесуального примусу внаслідок зловживання ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами. Тобто, апеляційний суд діяв в межах своїх повноважень на стадії відкриття апеляційного провадження, де одночасно з вирішенням питання про залишення апеляційної скарги без руху, а потім повернення її скаржнику в порядку ст. 357 ЦПК України, встановив факт зловживання апелянтом ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами та з цього приводу застосував штраф як засіб процесуального примусу. Зазначає, що розгляд скарги судом апеляційної інстанції як судом першої інстанції є помилковим, оскільки притягнення ПП «Агроекологія» до відповідальності у вигляді штрафу за зловживання своїми процесуальними правами, не свідчить про розгляд апеляційною інстанцією справи як судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Шишацький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається, що Шишацьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2019 р. по ВП № 58698602, видану на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 р. у справі № 530/1630/18 про стягнення з ПП «Агроекологія» штрафу у розмірі 3 842 грн.

ПП «Агроекологія» оскаржило вказану постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2019р. по ВП № 58698602 до Зіньківського районного суду Полтавської області.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчості їм справ називаються підсудністю. Існує два види підсудності:

інстанційна - це підсудність, яка визначає компетенцію окремих ланок судової системи на підставі виконуваних ними функцій;

територіальна підсудність розмежовує компетенцію по розгляду підвідомчих судам справ між однорідними судами.

Згідно ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу). Справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;

2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, процесуальним законом чітко врегульовані випадки розгляду апеляційною інстанцією справ як судом першої інстанції.

Між тим, з наведеного вбачається, що апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку судового контролю як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Вмотивовуючи доводи своєї скарги, боржник посилався на положення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, норми вказаної статті лише визначають можливість судового оскарження дій державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, проте не містять вказівки про розгляд такої категоріє справ судом апеляційної інстанції як судом першої інстанції.

Натомість частиною 1 статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом наведеної норми вбачається, що такий принцип для подання скарги в той чи інший суд пов`язаний перш за все з судом, який розглянув саму справу як суд першої інстанції.

У даному випадку ухвала Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 року про стягнення штрафу з ПП «Агроекологія» в дохід державного бюджету була постановлена в порядку застосування заходів процесуального примусу внаслідок зловживання ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами.

Тобто, апеляційний суд в даному випадку діяв в межах своїх повноважень на стадії відкриття апеляційного провадження, де одночасно з вирішенням питання про залишення апеляційної скарги без руху, а потім повернення її скаржнику в порядку ст. 357 ЦПК України, встановив факт зловживання апелянтом ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами та з цього приводу застосував штраф як засіб процесуального примусу.

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки притягнення ПП «Агроекології» до відповідальності у вигляді штрафу за зловживання своїми процесуальними правами, не свідчить про розгляд апеляційною інстанцією справи як судом першої інстанції.

Оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про її скасування та направлення матеріалів скарги для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов О. О. Панченко