ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 175/4970/16-ц

провадження № 61-5509 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 рокув складі колегії суддів Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 (далі - квартира) та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 09 вересня 1997 року по 13 серпня 2014 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 та в цей час надав згоду на реєстрацію місця проживання в квартирі дочки ОСОБА_2 і падчерки ОСОБА_3 .

Із 2010 року відповідачі без поважних причин не проживають у квартирі, в ній немає їх особистих речей, комунальні платежі вони не сплачують, а тому позивач уважав, що наявні підстави для визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою.

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 і просила усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до квартири та зобов`язання ОСОБА_1 надати їй ключі від квартири.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 указувала, що вона є дочкою ОСОБА_1 і зареєстрована в квартирі.

Між сторонами існують ворожі стосунки, батько чинив фізичне насильство щодо неї, виганяв її з дому та постійно чинить перешкоди в користуванні квартирою, а тому вона просила вирішити даний спір у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року первісний позов задоволено, визнано, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 утратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .; усунуто ОСОБА_1 . перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за вказаною адресою.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі за первісним позовом тривалий час не проживають за місцем реєстрації, в зв`язку з чим наявні правові підстави для визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено та усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 ., шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири та зобов`язання ОСОБА_1 передати їй ключі від вхідних дверей зазначеної квартири.

Апеляційний суд виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі з поважних причин, а також той факт, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у кристуванні цим житлом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення та клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови.

Ухвалами Верховного Суду від 28 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року до завершення розгляду касаційної скарги відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року призначено дану справу до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що апеляційний суд не дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та дійшов безпідставного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Просив оскаржувану постанову скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем і проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

У квартирі також зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є дочкою та падчеркою ОСОБА_1 відповідно.

Із 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі не проживають без поважних причин.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, здійснюється судом.

Особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростували в установленому законом порядку, що вони не проживають у квартрирі понад шість місяців без поважних причин, а також ОСОБА_2 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди в користуванні квартирою.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо неможливості потрапити в квартиру, також не підтверджені належними та допустими доказами.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову в даній справі.

За встановлених обставин позовна вимога про зняття з реєстрації ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у квартирі не спрямована на відновлення прав позивача, а тому не є ефективним способом їх захисту, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для її задоволення. Сам по собі факт визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстрації.

Висновок апеляційного суду не ґрунтується на наявних у матеріалах справи належних доказах і зроблений внаслідок неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Оскільки апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, наявні передбачені частиною першою статті 413 ЦПК України суд правові підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення апеляційного суду - скасуванню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині позовної вимоги про зняття відповідачів із реєстрації й відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 413 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року скасувати, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року в частині задоволення позовної вимоги про зняття ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з реєстрації скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков