Ухвала

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 760/25536/18

провадження № 61-6221ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),

Лесько А. О., Мартєва С. Ю., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційного скарга акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року, яка здана до відділу поштового зв`язку 21 березня 2019 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі порушується питання про поновлення пропущеного строку, мотивоване тим, що постанову апеляційного суду заявник отримав 19 лютого 2019 року, для підтвердження чого надав відповідні докази.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису від 09 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І. М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Привабанк» заборгованості в розмірі 27 543 грн 34 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою до суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 09 жовтня 2017 року, посилаючись на те, що грошові кошти стягуються з нього шляхом відрахувань із заробітної плати та пенсії у розмірі 20 %, та які отримуються відповідачем без відповідних правових підстав.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 09 жовтня 2017 року, реєстраційний № 9723, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І. М., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 27 543 грн 34 коп.

Судові рішення мотивовано тим, що предметом спору є визнання вищевказаного напису таким, що не підлягає виконанню. Зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами. Оскільки ОСОБА_1 . оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на грошові кошти та цей напис знаходиться на виконанні, то вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення коштів позивачу і відновлення його порушеного права.

У касаційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене. Забезпечуючи позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріус належить до виконавчих документів.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, передбачено пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України, положення якої неконституційними не визнавалися, а тому доводи касаційної скарги про те, що, забезпечуючи позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті, є безпідставними.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Поновити акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» строк на касаційне оскарження ухвали Солом?янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв