ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2287/17

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/709/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи: публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго", Ніжинська міська рада, Головне Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Олійника В.П. від 13 березня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Ніжин у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону здійснення будівельних робіт, зобов`язання вчинення дій по винесенню електрокабелю за межі забудови та дотримання правил безпеки, треті особи: публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго", Ніжинська міська рада, Головне Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про заборону здійснення будівельних робіт на належній відповідачу земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 до винесення за межі забудови у встановленому порядку існуючої інженерної мережі-електрокабелю позивача. зобов`язання вчинення дій по винесенню електрокабелю за межі забудови та дотримання правил безпеки щодо встановлення огорожі земельної ділянки, на якій відповідачем здійснюється будівництво з використанням важкої техніки.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2019 року позов задоволено частково. Судом заборонено ОСОБА_2 здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , до розроблення у встановленому порядку документів, що надають право на виконання будівельних робіт, із врахуванням знаходження на даній земельній ділянці підземної кабельної лінії електропередачі до нежитлової будівлі АДРЕСА_2 . Судом зобов`язано ОСОБА_2 дотримуватись встановлених будівельними нормами вимог безпеки при проведенні будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 грн. витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні з неї витрат на правничу допомогу. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується із додатковим рішенням суду першої інстанції від 13.03.2019 року, оскільки вважає його необгрунтованим. З посиланням на положення статті 137 ЦПК України доводи апеляційної скарги вказують, що визначена судом співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката є невірною і необґрунтованою, оскільки суд мав оцінити обґрунтованість визначення адвокатом вартості однієї години правової допомоги в сумі 3 000 грн., але вказаних дій не зробив. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд першої інстанції не врахував пропорційності задоволених позовних вимог, а також того, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд самостійно обрав спосіб захисту прав позивача. При цьому доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на положення ч.2 статті 141 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.246-258), учасники справи отримали копії ухвали апеляційного суду від 26.04.2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду від 07.05.2019 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2019 року, визначаючи розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції з врахуванням ч.4 статті 137 ЦПК України та матеріалів справи прийшов до висновку, що співмірним розміром витрат на оплату послуг адвоката в контексті вказаної норми права є витрати позивача на правничу допомогу у сумі 7 000 грн. А саме, дослідження матеріалів, підготовка до судового розгляду даної справи 25.02.2019 року, підготовка до судових дебатів - 3000 грн., участь у судовому засіданні 25.02.2019 року - 4 000 грн., а всього: 7 000 грн. За даних обставин додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 року не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на положення статті 137 ЦПК України вказують, що визначена судом співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката є невірною і необґрунтованою, оскільки суд мав оцінити обґрунтованість визначення адвокатом вартості однієї години правової допомоги в сумі 3 000 грн., але вказаних дій не зробив. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд першої інстанції не врахував пропорційності задоволених позовних вимог, а також того, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд самостійно обрав спосіб захисту прав позивача. При цьому доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на положення ч.2 статті 141 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited'' проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року (а.с.156-157), а саме, п.1.1.договору, адвокатське об`єднання "КПД Консалтинг" зобов`язалось надавати ОСОБА_1 правову допомогу у даній цивільній справі №740/2287/17. Пунктом 3.1. укладеного договору про надання правової допомоги сторони узгодили, що вартість юридичних послуг визначається сторонами, виходячи із розрахунку годин, витрачених виконавцем на надання юридичних послуг та повідомлених у письмовій формі замовникові. Погодинна вартість надання послуг погодженого замовником адвоката- Киселя В.Є. складає 3 000 грн. за годину з урахуванням ПДВ.

22.02.2019 року адвокатським об`єднанням "КПД Консалтинг" було видано ордер на надання правової допомоги серії КВ №402580, згідно якого адвокат Кисіль В.Є. на підставі договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року надає правову допомогу ОСОБА_1 (а.с.158).

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2740 від 28.12.2006 року, Кисіль В.Є. має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.12.2006 року №4-9-4 (а.с.159,160).

В судовому засіданні суду першої інстанції 25.02.2019 року до закінчення судових дебатів у справі представником позивача адвокатом Кисіль В.Є. було повідомлено про подання доказів на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу. В подальшому, 01.03.2019 року на адресу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області представником позивача адвокатом Кисіль В.Є. була надана заява з відповідним документальним підтвердженням про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної цивільної справи №740/2287/17 у розмірі 15 000 грн. (а.с.189-201,202-216). До вказаної заяви було надано: акт про надані послуги до Договору про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2019 року, відповідно до якого обсяг послуг склав 5 годин роботи адвоката, що разом становить 15 000 грн.; квитанція №37 від 27.02.2019 року та квитанція №19658892 від 27.02.2019 року про сплату ОСОБА_1 коштів у сумах 12 000 грн. та 3 000 грн. відповідно за надання правничої допомоги; виписку АТ "Укрсиббанк" по рахунку адвокатського об`єднання "КПД Консалтинг" про надходження 27.02.2019 року суми коштів у розмірі 12 000 грн. та 3 000 грн. При цьому адвокатом Кисіль В.Є. на виконання ч.3 статті 137 ЦПК України суду першої інстанції надано детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, із зазначенням дати та кількості витраченого часу, а саме: 1. Дослідження матеріалів справи; підготовка до судового розгляду 25.02.2019 року; складання плану допиту свідка ОСОБА_5 ; підготовка до участі у дебатах; узгодження позиції з позивачем. Дата: 22.02.2019 року. Кількість витраченого часу: 1 година. 2. Участь у судовому засіданні під час розгляду справи №740/2287/17 у Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області. Дата: 25.02.2019 року. Кількість витраченого часу: 4 години. Загалом кількість годин: 5 годин. Загалом вартість: 15 000 грн. (а.с.204).

Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2019 року, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції було прийнято до уваги приписи статей 137, 141 ЦПК України, при цьому судом було досліджено детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, із зазначенням дати та кількості витраченого часу (а.с.204). В контексті положень ч.4 статті 137 ЦПК України суд першої інстанції вважав, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному додатковому рішенні від 13.03.2019 року, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу є: дослідження матеріалів, підготовка до судового розгляду справи 25.02.2019 року, підготовка до судових дебатів - 3 000 грн., участь в судовому засіданні 25.02.2019 року - 4 000 грн. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 7 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку додаткового рішення суду першої інстанції від 13.03.2019 року положенням статей 137, ч.2 статті 141 ЦПК України не можуть бути підставами для його скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2019 року, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції було прийнято до уваги приписи статей 137, 141 ЦПК України, при цьому судом було досліджено детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, із зазначенням дати та кількості витраченого часу (а.с.204).

Відповідно до положень ч.6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року (а.с.156-157), а саме, п.1.1.договору, адвокатське об`єднання "КПД Консалтинг" зобов`язалось надавати ОСОБА_1 правову допомогу у даній цивільній справі №740/2287/17. Пунктом 3.1. укладеного договору про надання правової допомоги сторони узгодили, що вартість юридичних послуг визначається сторонами, виходячи із розрахунку годин, витрачених виконавцем на надання юридичних послуг та повідомлених у письмовій формі замовникові. Погодинна вартість надання послуг погодженого замовником адвоката- Киселя В.Є. складає 3 000 грн. за годину з урахуванням ПДВ.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд мав оцінити обґрунтованість визначення адвокатом вартості однієї години правової допомоги в сумі 3 000 грн., але вказаних дій не зробив. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки у оскаржуваному додатковому рішенні суду першої інстанції від 13.03.2019 року судом з врахуванням приписів статті 137 ЦПК України зазначено, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу є: дослідження матеріалів, підготовка до судового розгляду справи 25.02.2019 року, підготовка до судових дебатів - 3 000 грн., участь в судовому засіданні 25.02.2019 року - 4 000 грн. При цьому необхідно зазначити, що кількість витраченого часу адвокатом Кисіль В.Є. на участь у судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи №740/2287/17 у Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області 25.02.2019 року становить 4 години.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 12.07.2019 року.

Головуючий: Судді: