ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/775/19

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1300/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2 ;

оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення майнового та морального відшкодування,

прізвище судді: Олійник В. П.; місце ухвалення рішення: м. Ніжин, дата складання повного тексту рішення: 27 серпня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 2418 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 07 вересня 2017 року малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинила неповнолітньому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року до малолітньої ОСОБА_7 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.122 КК України, було застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передання під нагляд педагогічному колективу Ніжинської ЗОШ №15 на один рік.

Внаслідок заподіяного тілесного ушкодження ОСОБА_4 переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, приниження честі та гідності, поніс витрати на лікування, а тому просила стягнути з відповідачів зазначену шкоду.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 , на відшкодування майнової шкоди в сумі по 1209 грн., та на відшкодування моральної шкоди в сумі по 10000 грн. з кожної. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_8 в дохід держави по 384 грн. 20 коп. судового збору з кожної.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити судове рішення в частині задоволення позовних вимог щодо неї, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції незаконно стягнув з неї матеріальне відшкодування, адже вона не є опікуном дитини, призначеним у порядку, визначеному законом, а крім того дитина має матір, яка повинна нести відповідальність за шкоду, заподіяну малолітньою особою.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Положеннями ч.4 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що належними доказами доведено та встановлено факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , а тому стягнув у відшкодування майнової шкоди по 1209 грн та моральної шкоди - по 10000 грн з кожного відповідача на користь ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, апеляційний дійшов висновку про незаконність постановленого судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2019 року ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , звернулась з позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що малолітня ОСОБА_7 заподіяла тілесні ушкодження її сину.

На час звернення ОСОБА_1 з таким позовом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття та має повну цивільну дієздатність.

Натомість, з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди в порядку, передбаченому процесуальним законом, ОСОБА_4 не звертався та не уповноважував від власного імені вчиняти такі дії ОСОБА_1 , оскільки жодні докази про це у справі відсутні.

Встановивши зазначену обставину під час розгляду справи, що було з`ясовано з протоколу судового засідання, суд першої інстанції, в порушення визначень ч. 1 ст. 13 ЦПК України про розгляд цивільних справ не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,та в межах заявлених нею вимог, фактично розглянув справу за позовом неналежного позивача та дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_4 , яким не було заявлено позовних вимог з огляду на положення ЦПК України.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав ухвалення судового рішення з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, оскільки в такому випадку за положеннями ч.4 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

Положеннями ч.3 ст.376 ЦПК України передбачено, що у випадку прийняття судом рішення про права, свободи та інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі, рішення суду підлягає обов`язковому скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Зважаючи на те, що в порядку, передбаченому ЦПК України, позову про захист порушеного права ОСОБА_4 заявлено не було, останнім не було набуто статусу позивача, однак спір все ж таки було вирішено на його користь, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: