Справа № 500/3300/19
Провадження № 2/500/2259/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на: земельну ділянку площею 0,829 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив №НОМЕР_17 земельна ділянка № НОМЕР_16, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,544 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 земельна ділянка № НОМЕР_2 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,730 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 земельна ділянка № НОМЕР_4 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Згідно до заповіту від 15.02.2000 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 179, ОСОБА_2 заповіла належне їй на праві особистої власності на підставі сертифіката НОМЕР_15 , виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією від 16.02.1996 року, право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,69 умовних кадастрових гектарах - своїй доньці ОСОБА_1 . На час відкриття спадщини ОСОБА_2 замість права на частку (пай) вже належали земельні ділянки на підставі Державного акта на право на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , тобто спадкування вищевказаних земельних ділянок здійснюється за законом. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 являється донька ОСОБА_1 . Позивач проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і таким чином прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 особисто подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка загальною площею 2,103 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданого 13.09.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.06.52100070, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Крім того, вказане підтверджено листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №1129/126-19 від 20.05.2019 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 , виданого повторно 07.09.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 2,103 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданого 13.09.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.06.52100070, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до заповіту від 15.02.2000 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 179, ОСОБА_2 заповіла належне їй на праві особистої власності на підставі сертифіката НОМЕР_15 , виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією від 16.02.1996 року, право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,69 умовних кадастрових гектарах - своїй доньці ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 замість права на частку (пай) вже належали земельні ділянки на підставі Державного акта на право на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , тобто спадкування вищевказаних земельних ділянок здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 являється:

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_12 , повторно виданим 18.03.2002 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_13 , виданим 06.12.1980 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , яка зазначила, що ОСОБА_1 , дочка спадкодавця ОСОБА_2 , проживала разом з нею. ОСОБА_2 потребувала стороннього догляду, оскільки хворіла та була людиною похилого віку, у зв`язку з чим позивач мешкала разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , для надання їй належного догляду.

Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину за законом, після матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №637/01-16 від 10.05.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що їй необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана.

Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним позовом та зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04378528, місцезнаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Комишівка, вул. Миру, 3) про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,829 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № НОМЕР_17 земельна ділянка № НОМЕР_16, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданий 13.09.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрваний в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.06.52100070, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8 );

- земельну ділянку площею 0,544 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 земельна ділянка № НОМЕР_2 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданий 13.09.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрваний в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.06.52100070, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9 );

- земельну ділянку площею 0,730 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 земельна ділянка № НОМЕР_4 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданий 13.09.2006 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрваний в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.06.52100070, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_10 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар