ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5360/19 Справа № 203/1014/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬМАР ЛЮКС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський юридичний консалтинговий центр", Державного реєстратора Комунального підприємства "Будинок юстиції" Дніпропетровської обласної ради" Єрмоленко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради, треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Консоль-строй ЛТД", Комунальне підприємство "Будинок юстиції" Дніпропетровської обласної ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" в особі ліквідатора Демчана Олександра Івановича, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Пустовий Сергій Володимирович про визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, визнання недійсним договору іпотеки та припинення державної реєстрації обтяжень, про визнання частково протиправним і скасування рішення про передачу земельних ділянок в оренду, визнання недійсним договорів оренди землі, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 незавершене будівництво, торгівельно-діловий центр, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 19425,60 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; заборону ТОВ «Дніпропетровський юридичний консалтинговий центр» та /або іншим особам за договором іпотеки, що укладений між даним товариством та ТОВ «ДЕЛЬМАР ЛЮКС» звертати стягнення на предмет іпотеки зазначене вище нерухоме майно з реєстраційним номером 101; заборонити органам державного архітектурно-будівельного контролю, у т.ч., але не виключно, Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, його структурним та/чи територіальним підрозділам видавати ТОВ «ДЕЛЬМАР ЛЮКС» та/або будь-яким іншим особам сертифікат, який видається у разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту, а саме: торгівельно-ділового центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0741 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), площею 0,0565 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), площею 0,0936 га (кадастровий номер НОМЕР_3 ); заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬМАР ЛЮКС» та/або будь-яким іншим особам дії щодо будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту - торгівельно-ділового центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також укладати ТОВ «ДЕЛЬМАР ЛЮКС» з третіми особами договори пайової участі та/або інвестиційні договори, предметом яких є права на адміністративно-офісне приміщення № 702 в осях 7-8 :Б-В на 7-му поверсі, загальною площею 15,2 кв.м; адміністративно-офісне приміщення №602 в осях 7-8:Б-В на 6-му поверсі, загальною площею 41,9 кв.м, адміністративно-офісне приміщення під апартаменти №1603 в осях Е-Г:1-1 на 16-му поверсі, загальною площею 66,5 кв.м у незавершеному будівництвом торгівельно-діловому центрі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт в своїй скарзі посилається на те, що оскаржена ухвала суду постановлена у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, зазначення судом в оскарженому судовому рішенні висновків, які не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення,відповідно до вимог ЦПК України.

ТОВ "Дельмар Люкс", ТОВ фірма "Консоль ЛТД" відповідно до ст. 360 ЦПК України подали відзив, в якому просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року про відмову у забезпеченні позову - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач стосовно всього об`єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: м .Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,72-Б, не є співмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами та обсягом існуючих прав позивача на пайову участь у будівництві, що вбачаються з представлених суду письмових доказів; а також, що застосування запропонованих заходів забезпечення позову, призведе до порушення прав та інтересів інших пайщиків, що не залучені до участі у справі. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову за необгрунтованістю.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що вона має належне обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, обрані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та можуть порушити права та інтереси інших пайщиків, що не залучені до участі у справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова