КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/4774/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Осаулов А.А.

Унікальний №761/31911/16-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 41 385,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 1 030 178,51 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 18 361,92 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 457 075,16 грн.; сума заборгованості за відсотками - 11 013,80 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 274 161,66 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 8 720,89 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 217 085,26 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3 288,39 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 81 856,44 грн., а також суму судового збору в розмірі 15 452,68 грн.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 21 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10-29/7001, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 21 375 доларів США, зі сплатою 8,88 % річних, терміном до 20 травня 2015 року.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22 червня 2016 року склала 41 385 доларів США, що за курсом НБ України становить 1 030 178,51 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №10-29/7001 від 21 травня 2008 року в розмірі простроченої заборгованості за кредитом - 18 361,92 доларів США; заборгованості за нарахованими процентами в сумі - 11 013,80 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості в сумі - 5 868,67 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі - 2 212,90 доларів США, в всього в сумі - 37 457,29 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 22 червня 2016 року становить - 932 409,34 грн. та судовий збір в розмірі - 15 452,68 грн., а всього в розмірі - 947 862,02 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 03 березня 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував обставин та доказів якими відповідач обґрунтовував заперечення проти заявленого позову і дійшов помилкових висновків про часткове його задоволення.

В ході розгляду справи судом першої інстанції представником апелянта було заявлено про необхідність застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Проте належної правової оцінки поданій заяві суд першої інстанції не надав, та дійшов хибного висновку щодо відсутності підстав для застосування строків позовної давності.

Строк виконання зобов`язання згідно з умовами кредитного договору був встановлений до 20 травня 2015 року.

Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту. Початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку погашення існуючої заборгованості.

Останній платіж було здійснено 27 жовтня 2009 року, умовами договору встановлено, що внесення чергового платежу здійснюється до 10 числа кожного місяця, таким чином перебіг загальної позовної давності розпочався з 11 листопада 2009 року.

Разом з тим, з позовом до суду банк звернувся лише 07 вересня 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2008 року № 10-29/7001 в сумі 9 881,16 доларів США, що за курсом НБ України становило 245 966,78 грн. та 201 170,48 грн. пені, з яких: 5 627,00 доларів США основної заборгованості за кредитним договором; 4 254,16 доларів США заборгованості з несплачених процентів; 146 085,87 грн. пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту; 55 084,61 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів. В іншій частині вимог АТ «Укрсоцбанк» було відмовлено. Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» 4 471,37 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , 24 липня 2017 року, подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив ії задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Представник банку заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10-29/7001 на купівлю автотранспортного засобу марки Ford модель Fision 2008 р. випуску.

Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Укрсоцбанк» (Кредитор) надав ОСОБА_1 у користування, грошові кошти у сумі 21 375,00 доларів США, зі сплатою 8,88 процентів річних, з порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, як зазначено у п.п. 1.1.1 п. 1.1. ст. 1 Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 20 травня 2015 року. (п. 1.1 Договору, а.с 2-7).

Відповідно до п. 3.3.9. Договору, ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього Договору.

За умовами п.2.4. договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту, в останні робочій день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції застосував строки спеціальної позовної давності та зменшив період нарахування пені в межах 12 місяців, в іншій частині позов був задоволений.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам зазначеної процесуальної норми.

Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10-29/7001 на купівлю автотранспортного засобу марки Ford модель Fision 2008 р. випуску.

Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Укрсоцбанк» (Кредитор) надав ОСОБА_1 у користування, грошові кошти у сумі 21 375,00 доларів США, зі сплатою 8,88 процентів річних, з порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, як зазначено у п.п. 1.1.1 п. 1.1. ст. 1 Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 20 травня 2015 року. (п. 1.1 Договору, а.с 2-7).

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору встановлений детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту погашення основної суми кредиту є незмінною 254,45 доларів США на місяць, сума процентів за користування кредитом змінюється та зменшується з кожним платежем.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останній платіж відповідачем був здійснений 27.10.2009 р. ( а.с. 15).

З позовом позивач звернувся 07.09.2016 р.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що банк, під час дії кредитного договору не скористався правом дострокової вимоги повернення боргу.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа N 6-14цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-134цс14), від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14), від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами України.

Умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Представник відповідача в суді першої інстанції заявила про застосування строку позовної давності, як підставу відмови у позові. (а.с. 45-46)

Відповідно до ч. 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов`язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України)

За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Оскільки за умовами кредитного договору кінцевим терміном повернення основної заборгованості встановлено 20 травня 2015 р., то у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти після закінчення строку його дії.

Згідно зі ст. 549, 550, 551 ЦК України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане.

Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується.

Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати строк позовної давності та стягнути з відповідача суму основного боргу в межах строку позовної давності три роки до основної суми боргу та процентів і спеціальної позовної давності до пені, з урахуванням кінцевого терміну повернення основної заборгованості 20 травня 2015 р., у розмірі 9 358,6654 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.06.2016 р. складає 232 961 грн. 38 коп., що складається з тіла кредиту в сумі 5 440,34 грн., що еквівалентно 140 864 грн. 54 коп., та проценти у розмірі 3 918,32 долара США, що в еквіваленті складає 97 549 грн. 61 коп.

Та стягнути судові витрати у розмірі 3 294 грн. 61 коп.

В іншій частині позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, 29) заборгованість за кредитним договором №10-29/7001 від 21 травня 2008 року в розмірі 9 358 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) доларів США 66 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22 червня 2016 року складає 232 961 (двісті тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят одну) грн. 38 коп., що складається з: тіла кредиту - 5 440 (п`ять тисяч чотириста сорок) доларів США 34 центи, що в еквіваленті за курсу НБУ станом на 22 червня 2016 року складає 140 864 (сто сорок тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 54 коп., та проценти - 3 918 (три тисячі дев`ятсот вісімнадцять) доларів США 32 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року складає 97 549 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, 29) судовий збір в розмірі 3 294 (три тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль