ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4664/19 Справа № 180/1454/18 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач є її сином. Також вона має доньку, ОСОБА_3 , яка є інвалідом І групи. Вона є літньою людиною, отримує пенсію якої не вистачає на придбання ліків та продуктів харчування, сплати комунальних послуг за житло. Син пенсіонер, отримує пенсію розміром 13 000 грн, також син їздить на заробітки до районів Крайньої Півночі.

За останні 5 років відповідач жодного разу не допоміг їх ні копійкою ані допомогою, взагалі не хоче її бачити та допомагати. У відповідача є цивільна дружина, яка працює та отримує заробітну плату та син 10 років, інших обов`язкових платежів він нікому не платить, тому має можливість надавати їй допомогу.

В зв`язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця довічно.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн додаткових витрат у зв`язку з її немічністю та хворобою та судові витрати на правову допомогу в сумі 350 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 рокупозовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і довічно.

В решті позову відмовлено за необґрунтованістю.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 30 січня 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, не перевірив належним чином усі обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам, посилаючись лише на слова позивача, прийшов до неправильного висновку, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3

Позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою № 2258 від 18 липня 2018 року, наданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 6).

ОСОБА_2 на праві приватної спільної власності належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/1 частка власності житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.24).

Донька позивача, ОСОБА_3 , є інвалідом 1 групи (а.с.65).

ОСОБА_1 доказів щодо перебування на його утриманні непрацездатних осіб та наявності інших аліментних зобов`язань суду не надано.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.172, 202, 204, 205 СК України, виходив з того, що позивач є непрацездатною, похилого віку особою, отримує пенсію в розмірі, який є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на місяць, проте інших доходів не має, може мати витрати на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму, тоді як відповідач має очевидну можливість брати участь в утриманні непрацездатної матері у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання непрацездатної матері, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження (ч.3 ст. 4 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність (в розрахунку на одну особу на місяць): з 1 січня 2018 року - 1 373 гривні, з 1 липня - 1 435 гривень, з 1 грудня - 1 497 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1 564 гривні, з 1 грудня - 1 638 гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при розгляді справи, ігнорування в повному обсязі правової позиції відповідача щодо наявності потреби у наданні матеріальної допомоги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі, незгоди з висновками суду по їх оцінці та не можуть бути підставою для звільнення його він обов`язку з утримання непрацездатної матері, передбаченого ч.1 ст.202 СК України, а тому висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова