_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4780/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ПАТ «МТБ БАНК» (м. Одеса, Польський узвіз, 11), Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

24.06.2019 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «МТБ БАНК» (м. Одеса, Польський узвіз, 11), Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про зняття арешту з майна. При цьому позивач посилається на те, що, у зв`язку з виконанням рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.05.2010 року, державним виконавцем було накладено арешти на все його майно, навіть на грошові кошти, на які заборонено законом стягнення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2019 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволені позову відмовити посилаючись на те, що позивачем не виконано рішення, а тому позов не підлягає задоволенню.

Представник відповідача Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позову, оскільки зняття арешту на час виконання рішення з цих підстав законом передбачено не було.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 48185088 з виконання виконавчого листа № 2-685/10, виданого 06.05.2010 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Марфін Банк" коштів у розмірі 499763,83 грн.

Вищевказане виконавче провадження передане до відділу 05.03.2019 з другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про передачу виконавчого провадження.

Постанова про прийняття виконавчого провадження винесена 05.03.2019, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

06.03.2019 державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника відповідною постановою, копії якої направлено до реєструючих установ.

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 та 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , на які 06.03.2019 відповідною постановою державного виконавця також накладено арешт.

Іншого майна станом на теперішній час державним виконавцем не виявлено, що підтверджується довідками Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Регіонального сервісного центру в Одеській області, Мінекономрозвитку, Національної комісії з цінних паперів та Фондового ринку, ДФС України щодо рахунків у банківських установах та щодо джерел отримання доходів, ПФУ щодо останнього місця роботи.

Крім того, 30.05.2019 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299, АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478, АТ "ОТП БАНК", МФО 300528, АТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", МФО 300335, АТ "УКРСОЦБАНК", МФО 300023, АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", МФО 322001, АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", МФО 320984, АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, АТ "АЛЬФА-БАНК", МФО 300346, АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", МФО 305749, АТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313, АБ "ПІВДЕННИЙ", МФО 328209, ПАТ "БАНК ВОСТОК", МФО 307123, ПАТ "МТБ БАНК", та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Так державним виконавцем, надсилаючи відповідну постанову про накладення арешту до установи банку зазначив, що арешт накласти на усі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із ним Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Оскільки від установи банку до відділу не надходило жодного повідомлення про те, що відкритий рахунок ОСОБА_1 - пенсійний та звернення стягнення на нього заборонено законом, підстав для зняття арешту не було.

05.07.2019 відповідною постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження на підставі частини 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з надходженням адресу Відділу ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження по справі № 2-685/10, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 у цивільній справі за позовом ВАТ "Морський транспортний банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту.

На даний час виконавчі дії не проводяться.

Відповідно до 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9)підстави, передбачені пунктом Г2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно доправил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», де зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження» (попередня редакція).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При цьому суд роз`яснює банку, що відповідно ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках, за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Державним виконавцем, надсилаючи постанову про арешт коштів боржника від 30.05.2019 року до установи банку зазначив, що арешт накласти на усі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, тому обмежувати право на отримання позивачем пенсії банк не може, а може лише відраховувати 20 % пенсії боржника.

Керуючись ст.ст.15, 16, 316, 317, 391 ЦК України, ст.ст.141, 263, 264, 265,273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ПАТ «МТБ БАНК» (м. Одеса, Польський узвіз, 11), Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про зняття арешту з майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.