Провадження № 22-ц/802/525/19 Категорія: 1 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Білової В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області: Білової Вікторії Анатоліївни щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білової В.А. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 2-4092/11 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Другим відділом ДВС Луцького МУЮ 03.07.2015 року відкрито виконавче провадження № 48006549 з примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання даного рішення суду.

21.09.2018 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білової В.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на його доходи в розмірі 70 % до виплати загальної суми заборгованості.

Вказує, що дану постанову 03.12.2018 року було надіслано державним виконавцем на його електронну адресу.

Вважає, що дана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, винесена з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню, оскільки може призвести до порушення його прав. Крім того, вказує, що протягом 2014-2016 років він працював у ТзОВ «АПГ «Пан Курчак» та протягом цих років відбулися відрахування з його заробітної плати по сплаті аліментів, тому йому не зрозуміло як у державного виконавця виникла заборгованість по сплаті аліментів з 2015 року. Разом з тим, зазначає, що не мав можливості добровільно сплачувати аліменти, матеріально допомагати та брати участь у вихованні дитини, оскільки йому невідоме місце його перебування.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Біловою В.А. від 21.09.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.09.2018 року.

Ухвалою Луцького міськрайоного суду Волинської області від 28 березня 2019 року в задоволені скарги в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Постановляючи ухвалу, якою відмовлено в задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із невиконанням заявником, як боржником в межах виконавчого провадження зобов`язань по сплаті аліментів, утворилась заборгованість станом на 19.04.2017 року в розмірі 48456,56 грн., а обмеження розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, яке не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів, а тому постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату в розмірі 70% від її розміру відповідає ЗУ «Про виконавче провадження» .

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна оскільки такі зроблені з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 2-4092/11 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження № 48006549 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-4092/11 виданого Деснянським районним судом міста Києва 06.09.2018 року, яким стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

21.09.2018 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білової В.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 в розмірі 70 % до виплати загальної суми заборгованості, яка станом на 19.04.2017 року становить 48456,56 грн. (а.с. 4).

Дана постанова боржником була отримана 03.12.2018 року, шляхом надіслання на електронну пошту, що не заперечувалось державним виконавцем.

Беручи до уваги встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 подана у передбачені законом строки.

Звертаючись до суду з даною скаргою заявник вказує, що державним виконавцем не правильно винесено постанову про звернення стягнення з заробітної плати саме в розмірі 70%, оскільки це призведе до порушення його прав та прав малолітньої дитини, яка народжена в другому цивільному шлюбі.

Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону України "Про виконавче провадження".

При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України (ст.69 ЗУ «про виконавче провадженн»).

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків (ч. 1,2 ст. 70 ЗУ «Про Виконавче провадження».)

Частиною 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Виносячи оскаржувану постану державний виконавець застосував частину 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження" саме в частині, що розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків у разі стягнення аліментів.

Однак такі висновки державного виконавця є помилковими.

Державний виконавець при вчинені своїх дій керується не лише нормами ЗУ «Про виконавче провадження» , але і Інструкцією з організації примусового виконання рішень N 512/5 від 02.04.2012.

Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачено розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень .

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу X цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу X цієї Інструкції.

Якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50 % із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином аналізуючи вимоги частину 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3 частини 2 розділу XVI Інструкції, державний виконавець повинен був винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату саме в розмірі що не перевищує 50% заробітку боржника.

Положення Закону щодо можливості звернення стягнення із заробітків боржника в розмірі до 70 відсотків стосуються періодичних стягнень аліментів на неповнолітніх дітей за кількома виконавчими провадженнями.

Безпідставне звернення стягнення на заробітну плату заявника у розмірі визначеному державним виконавцем в оскаржуваній ухвалі, порушуватиме законні права та інтереси іншої малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_1 згідно поданого ним свідоцтва про народження.

Заборгованість за минулий час державний виконавець вправі звернути стягнення на майно боржника.

За змістом ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки судом першої інстанції не правильно було встановлені фактичні обставини справи, не правильно застосовані норми матеріального права, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного судного рішення з ухваленням нового про задоволення скарги в даній справі та зобов`язання державного виконавця винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з врахуванням положень частини 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якої розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

Керуючись ст. 367,369,374,376,381,382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 в даній справі скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 48006549 від 21 вересня 2018 року державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білової Вікторії Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Білову Вікторію Анатоліївну винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з врахуванням положень частини 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якої розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: