ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1484/18 Номер провадження 22-ц/814/1195/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Дикань Д.І.

за участю відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Третяк К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 січня 2019 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» зверну-лось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 06 березня 2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань перед банком, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борго-вими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 25 червня 2018 року становить 25 458 грн. 91 коп. та складається з наступного: 724 грн. 71 коп. - тіло кредиту; 11 462 грн. 45 коп. - відсотки за користування кредитом; 11 583 грн. 23 коп. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1188 грн. 52 коп. - штраф (процентна складова), - позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» вказану суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 березня 2012 року, а також судові витрати.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16 січня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 березня 2012 року в сумі 14 675 грн. 68 коп. в тому числі: 724 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом; 11 462 грн. 45 коп. - відсотків за користування кредитом; 800 грн. - пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 188 грн. 52 коп. - штраф (процента складова).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній сказі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Вказував, що позивачем не надано до суду жодних доказів, які підтверджують розмір кредитного ліміту в 300 грн., а також не зазначено номер карткового рахунку, на який кредитний ліміт було встановлено, не надано інформації щодо руху коштів по картці, терміну її дії.

Наданий до суду позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 квітня 2012 року не відповідає ціні, зазначеній позивачем у позовній заяві.

Окрім цього, вказаний розрахунок не може вважатися достатнім доказом підтвердження його заборгованості за кредитом. Інших доказів заборгованості за вказаним кредитним договором, - банком не надано.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від банку не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення слідує, що суд першої інстанції вважав встановленим той факт, що 06 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №б/н від 06 березня 2012 року, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також суд вважав встановленим, що позичальник ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25 червня 2018 року він заборгував позивачу по вищевказаному зобов`язанню 25 458 грн. 91 коп., в тому числі: 724, 71 грн. - заборгованість за кредитом, 11462,45 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 11583,23 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 188, 52 грн. штраф (процентна складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», районний суд виходив з доведеності позовних вимог, а також наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру неустойки за рішенням суду, оскільки він значно перевищує розмір збитків.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України договір є зобов`язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За нормами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до п.п. 2.1.1. Умовам та правилами надання банківських послуг, дані Умови Памятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карток (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненого та підписаного Клієнтом. Випуск Картки та відкриття її рахунку здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.1. вказаних Умов, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, вид якої зазначений у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Картки, зазначена у Заяві.

Після настання зазначеного на Картці останнього місяця терміну її дії Банком випускається Картка на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів (п.п. 2.1.1.2.12. Умов).

У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язання зі сплати відсотків за користування Кредитом, в розмірі вказаному в Пам`ятці Клієнта/Довідці об умовах кредитування та Тарифах, Позичальник сплачує штраф у розмірі 100-% від розміру неналежно оплачених відсотків, встановлених у Пам`ятці Клієнта/Довідці об умовах кредитування та Тарифах ( п.п. 2.1.1.12.7.4. Умов).

З наведеного слідує, що Договір про надання банківських послуг має складатись з: Заяви; Пам`ятки клієнта/Довідки об умовах кредитування; Умов та правил надання банківських послуг; Тарифів. Проте, в матеріалах справи взагалі відсутня пам`ятки клієнта. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тому позивач повинен був надати суду докази на підтвердження факту укладення договору, а також що відповідна карта передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, тип та строк дії картки, докази зарахування кредитних коштів на картку, докази відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, з якого можливо встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником та розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідача.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Таким чином, банківські «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Окрім того, суду не надано доказів, що передбачена умовами заяви карта, була видана відповідачу як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі.

Як вбачається з поданої позовної заяви, відповідачу позивачем було надано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06 бе-резня 2012 року, станом на дату укладення договору в графі «сальдо, на яке в цьому періоді проценти не нараховуються» зазначена сума 1 560 грн., що не відповідає твердженню позивача про встановлення на цю дату кредитного ліміту в сумі 300 грн. Крім цього розрахунок заборгованості не містить даних, за якою карткою зроблено цей розрахунок та будь-яких даних щодо подальшої зміни банком розміру кредитного ліміту.

Також позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, випис-ки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві від 06 березня 2012 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, також у вказаній вище анкеті-заяві відповідачем навіть не зазначено на яку саме картку він виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт та у якому розмірі /а. с. 9/.

Виходячи зі встановленого, колегія суддів вважає помилковим висновок район-ного суду про доведеність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та наявність підстав для задоволення його позову.

За наведених обставин, враховуючи недоведеність факту укладення договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з досягненням згоди з усіх істотних умов такого договору; видачі відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем цими коштами та наявність заборгованості за спірним договором у вказаному позивачем розмірі, - колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення суду першої інстанції, згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України,- скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача належить стягнути понесені відповідачем та підтверджені належними доказами судові витрати у вигляді судового збору за подання до суду апеляційної скарги у сумі 1 600 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 січня 2019 року - скасувати. Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 600 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.