Справа № 610/957/19
Провадження № 2/610/466/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.06.2019 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Косолапової Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 610/957/19 (пр. № 2/610/466/2019) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 квітня 2018 року між нею і ОСОБА_2 . Пунктом 10 цього договору було передбачено, що усі зареєстровані особи знімуться з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 31 грудня 2018 року. Однак до цього часу у житловому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Відповідачі не проживають у будинку за місцем реєстрації, їх місце проживання невідоме. Реєстрація відповідачів у зазначеному житловому будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом її прав та інтересів.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялись за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомлених про судове засідання відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.04.2018 року між нею (покупцем) і ОСОБА_2 (продавцем). Пунктом 10 зазначеного договору передбачено, що продавець зобов`язана до 31 грудня 2018 року зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, зареєстрованих у зазначеному будинку (а.с. 9, 10).

Відповідно до копії домової книги та відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 08.04.2019 року на запит суду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12, 17).

Згідно акту обстеження, складеного 22.01.2019 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Лагутою І.Л. у присутності свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак у ньому не проживають (а.с. 13).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які є сусідами позивача, пояснили, що вони були сусідами відповідачів. Після продажу будинку АДРЕСА_1 , відповідачі виїхали з нього і з того часу у будинку не проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Так, власник житла має право вимагати визнання члена сім`ї попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Беручи до уваги, що відповідачі, який не є членами сім`ї позивача, зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, однак не проживають у ньому без поважних причин понад встановлені строки, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, тому вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідачів задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі по 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) з кожного.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Копію рішення направити відповідачам рекомендованою поштою з повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 21.06.2019 року.

Суддя В.М. Тімонова