ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/9019/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/797/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Державна установа «Чернігівська виправна колонія №44» Міністерства юстиції України

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» Міністерства юстиції України, треті особи: Міністерство юстиції України, Чернігівська міська рада, про визнання права на приватизацію житлового приміщення (суддя Маслюк Н.В.), ухвалене о 13 год. 31 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 07 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Державну установу «Чернігівська виправна колонія (№44)» Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)») створити орган, уповноважений на здійснення приватизації відомчого державного житлового фонду; визнати за позивачем право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 з урахуванням санітарної норми, визначеної Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; зобов`язати ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» видати позивачу дозвіл на приватизацію державного житлового фонду квартири АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 була заселена до квартири АДРЕСА_1 відомчого житлового будинку, що перебуває на балансі та в оперативному віданні ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)». Маючи на меті приватизувати дану житлову кімнату, позивачем були підготовлені всі необхідні документи, які були подані до відповідача. За доводами ОСОБА_1 , її заява фактично по суті не розглядалась. Позивач вважає, що вона має право на приватизацію житлової кімнати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте її право та право членів її сім`ї на приватизацію житла порушене і вони мають право на його захист у відповідності до законодавства України.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не приймалось будь-якого рішення за результатом розгляду заяви, суд дійшов висновку про те, що позов є передчасним та заявленим у спосіб, що не передбачений ст.16 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач проживає та зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вселення відбулося на законних підставах, за наявності ордера і до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла сім`я проживала у квартирі на законних підставах. Позивач реалізувала своє право на звернення до органу приватизації, однак отримала відмову з не передбачених законодавством підстав. За доводами ОСОБА_1 , доказом невизнання права на приватизацію є відповідь відповідача від 08.02.2018 року за №20-15-18/З-10, в якій останній посилається на норми матеріального права, що не стосуються порушеного позивачем питання у заяві на отримання розпорядження на приватизацію у відповідності до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396. Позивач вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки не врахував, що основною умовою для проведення приватизації житла є обов`язкова для осіб законність підстав проживання у житлі, яке підлягає приватизації, та його постійність.

У відзиві на апеляційну скаргу ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вказує, що ордер на житлову площу в гуртожитку був виданий не на позивача, а на її доньку ОСОБА_2 , яка на той час несла службу у виправній колонії. При цьому ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у спірному житловому приміщенні 25.05.2012 року, а не з 2007 року і фактично жодного дня не проживала там. За доводами ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)», позивач взагалі не має права на приватизацію житлового приміщення АДРЕСА_1 в порядку, передбаченому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. №396. Крім того, відповідач вказує, що власником житлових приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1 є Міністерство юстиції України і приватизація державного майна без надання на це згоди його власника є неможливою.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство юстиції України просить рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Третя особа вказує, що спірне житлове приміщення обліковується на балансі державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» і перебуває у сфері управління Міністерства юстиції України, до якого належним чином оформлених документів щодо погодження питання приватизації житлових приміщень №1, 3, 4, 8, 9, 11, 12, 23 в житловому будинку АДРЕСА_1 від Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не надходило. Також Міністерство юстиції України посилається, що чинним законодавством до компетенції суду не віднесено вирішення питань у цивільному спорі щодо зобов`язання органу державної влади прийняти рішення про приватизацію житла державного житлового фонду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 28 лютого 2007 року ОСОБА_2 , яка працювала у Чернігівській виправній колонії №44, було видано ордер №1 серії НК на житлову площу в гуртожитку - на право зайняття із сім`єю з 1 людини кімнати АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №186 від 18 липня 2011 року за клопотанням Чернігівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області (№44) вирішено надати кімнатам №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 11, 13, 14, 15, 18, 20, 21, 23, 24, 29, 30 гуртожитку по АДРЕСА_1 статус житлових і закріпити за зареєстрованими та проживаючими у цих кімнатах на час прийняття рішення сім`ями, кімнаті №12 залишити статус гуртожитку (а.с.18).

Відповідно до довідки №20/3534 від 07 серпня 2018 року ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» в житловому будинку АДРЕСА_1, що перебуває на балансі ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)», знаходиться 30 житлових приміщень, з них 11 - в приватній власності та 19 - в державній (а.с.19).

У квартирі АДРЕСА_1 25 травня 2012 року була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.14).

30 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до керівника органу приватизації - начальника ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» із заявою, в якій просила оформити передачу в приватну власність жиле приміщення в гуртожитку, яке вона займає разом із членами сім`ї на умовах оренди (а.с.12). Разом із заявою заявником подано звернення щодо реалізації права на приватизацію житла, в якому просила розглянути подані нею документи та винести рішення про прийняття рішення про надання дозволу на приватизацію (а.с.22).

На вказане звернення своїм листом №20-13-18/3-10 від 08 лютого 2018 року ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» повідомила ОСОБА_1 про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)», майно виправної колонії перебуває у державній власності, використовується нею на правах оперативного управління. Власником житлового приміщення АДРЕСА_1 є держава в особі Державної пенітенціарної служби України, яку було ліквідовано і визначено її правонаступником Міністерство юстиції. Також заявника повідомлено, що приватизація спірного житлового приміщення буде можливою лише після надання на це згоди власником майна, тобто Міністерством юстиції України, а Державною установою «Чернігівська виправна колонія (№44)» направлено листа до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із роз`ясненням ситуації, що склалася, з наданням копій відповідних матеріалів та проханням клопотати перед Міністерством юстиції України щодо вирішення даного питання і надання згоди на приватизацію житлового приміщення (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право власності, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на серпень 2015 року власником квартири АДРЕСА_1 була держава в особі Державної пенітенціарної служби України (а.с.75, 76).

Постановою Кабінету Міністрів України №343 від 18 травня 2016 року «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну пенітенціарну службу, покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Додатком до вказаної постанови визначено перелік цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій, що відносяться до сфери управління Міністерства юстиції, серед яких є Державне підприємство "Підприємство Чернігівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№ 44)".

Наказом Міністерства юстиції України №3189/5 від 08.11.2016 року прийнято до сфери управління Міністерства юстиції України цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій, зокрема Чернігівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№44) (а.с.133, 134).

У своєму листі від 13 серпня 2018 року «Щодо організації роботи з питань передачі та списання майна» Міністерство юстиції України роз`яснювало, що передача об`єктів державної власності здійснюється відповідно до вимог Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», відповідно до пункту 4 якого передача окремого індивідуально визначеного майна здійснюється за рішенням органу, уповноваженого управляти державним майном, яким є Міністерство юстиції України (а.с. 132). При цьому зверталась увага на необхідність звернення кожного зацікавленого в передачі державного майна органу, установи чи підприємства безпосередньо до Державного секретаря міністерства юстиції України з чітким зазначенням майна, що пропонується для передачі та кандидатур для включення до складу комісії з приймання-передачі майна.

Згідно витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна станом на 27 грудня 2018 року балансоутримувачем житлового будинку в АДРЕСА_1 є Державна установа «Чернігівська виправна колонія (№44)», управління майном здійснює Міністерство юстиції України (а.с.68).

Відповідно до Положення про державну установу «Чернігівська виправна колонія (№44)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2018 року №2126/5, виправна колонія є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, є правонаступником Чернігівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№44); органом управління виправної колонії є Міністерство юстиції України (а.с.70-74).

30 січня 2019 року ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» було подано до суду першої інстанції клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача власника майна - Міністерство юстиції України (а.с.81-83).

З журналу судового засідання від 31 січня 2019 року вбачається, що представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання і відповідачу судом на підставі ст.51 ЦПК України було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, тоді відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України (власника майна) (а.с.85-87). Зазначене клопотання було задоволено судом в судовому засіданні (а.с.90).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З викладеного вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Статтею 51 ЦПК України встановлено право суду першої інстанції залучити до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача, поданим ним до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18), який в силу ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися судом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 визначила відповідачем Державну установу «Чернігівська виправна колонія (№44)». У ході розгляду справи на підставі наданих учасниками справи доказів було встановлено, що Державна установа «Чернігівська виправна колонія (№44)» є лише балансоутримувачем майна, щодо приватизації якого виник спір - квартири АДРЕСА_1 , а його власником є Міністерство юстиції України. На заміну неналежного відповідача представник позивача не погодилась, в зв`язку з чим Міністерство юстиції України було залучено до участі у справі як третю особу. При цьому, згідно матеріалів справи ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» повідомляла Заровну Н.І. про те, що приватизація спірного житлового приміщення буде можливою лише після надання на це згоди власником майна, тобто Міністерством юстиції України. Також відповідач звертався до Міністерства юстиції України з клопотанням надання згоди на приватизацію.

Враховуючи викладене, оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, у задоволенні позову належить відмовити із вказаних підстав.

Наданий в судове засідання суду апеляційної інстанції акт обстеження житлових умов про фактичне проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не приймається судом до уваги, оскільки він складений 18 квітня 2019 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376п.1ч.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 березня 2019 року змінити в частині підстав відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» Міністерства юстиції України, треті особи: Міністерство юстиції України, Чернігівська міська рада, про визнання права на приватизацію житлового приміщення.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: