Справа № 127/1964/19
Провадження № 22-ц/801/1295/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуСправа № 127/1964/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/1964/19 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова про скасування дисциплінарного стягнення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Луценко Л.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 16 год 16 хв, повний текст складено 25 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова про скасування дисциплінарного стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач працює лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова з 2008 року і по даний час. Стаж офтальмологічної роботи складає 15,5 років. Загальний медичний стаж складає 25 років.

Наказом головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова №121 від 20 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за встановлення фактів допущення грубих помилок діючих стандартів лікування та локальних протоколів, наказу №28 від 03 березня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до порядку госпіталізації та виписки хворих з лікарні», а також порушення у якості ведення медичної карти стаціонарного хворого.

Позивач вважає вищезазначений наказ незаконним, протиправним і таким, що винесений з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої обов`язки, визначені законом та посадовою інструкцією.

Так, на думку позивача в наказі не вказано, які саме порушені позивачем діючі стандарти лікування та локальні протоколи. Також, в наказі не вказано, які позивачем допущені порушення наказу №28 від 03 березня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до порядку госпіталізації та виписки хворих з лікарні». Крім того, не враховано пояснення позивача, в яких детально викладені всі доводи на спростування висновків по службовому розслідуванню за рапортом завідуючої відділенням ОСОБА_5 , з якою у позивача неприязні стосунки.

Позивачем проведено лікування хворого ОСОБА_4 , який звернувся по допомогу до ВОКЛ ім. М.І. Пирогова у відділення мікрохірургії ока по швидкій допомозі 17 серпня 2018 року зі скаргами на біль в оці, головний біль. Оглянувши його, черговий лікар дав направлення на госпіталізацію. Пацієнт виявив бажання, щоб лікуючим лікарем була саме позивач, завідуюча відділенням ОСОБА_5 розписала історію хвороби позивачу як лікуючому лікарю. Позивачем було проведено лікування пацієнта, претензій не було. Історія хвороби підписана ОСОБА_5 , здана в статистичний відділ. Пацієнт виписаний з одужанням 05 вересня 2018 року. Вдруге пацієнт поступив у відділення 25 вересня 2018 року, а 03 жовтня 2018 року без відома позивача лікуючим лікарем стала ОСОБА_6 , після чого стан пацієнта погіршився.

Ніяких претензій до позивача, як до лікуючого лікаря у пацієнта ОСОБА_4 в процесі лікування не було і в теперішній час не має.

Позивач вважає, що нею не було допущено будь-яких порушень вимог трудової дисципліни та посадової інструкції, тому просила скасувати наказ головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова №121 від 20 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » про оголошення їй догани.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що відповідач діяв в межах трудового законодавства, було дотримано процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2019 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи, згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах трудового законодавства, було дотримано процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2008 року позивач працювала лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, стаж офтальмологічної роботи складає 15,5 років, загальний медичний стаж - 25 років.

Наказом головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова №361 від 27 грудня 2018 року позивач була звільнена з роботи з 01 січня 2019 року у зв`язку зі скоренням штатів працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. На разі у Вінницькому міському суді Вінницької області розглядається спір про поновлення на роботі позивача та стягнення моральної шкоди (а.с.60-62, 64-65).

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Наказом головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова №121 від 20 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за результатами перевірки рапорту завідуючої мікрохірургії ока та встановлення фактів допущення грубих помилок діючих стандартів лікування та локальних протоколів, порушення наказу №28 від 03 березня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до порядку госпіталізації та виписки хворих з лікарні», а також порушення у якості ведення медичної карти стаціонарного хворого, позивачу оголошено догану (а.с.48).

ОСОБА_1 було ознайомлено з вказаним наказом під підпис у відповідності до ст.149 КЗпП України (а.с.48 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що адміністрацією ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, керуючись ст.149 КЗпП України, було запропоновано позивачу надати письмові пояснення, які вона надала (а.с.49-50).

Підставою для видання вказаного наказу слугувало службове розслідування/перевірка відповідно до наказу головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова №99 від 08 жовтня 2018 року «Про службове розслідування» (а.с.31), розпочате головним лікарем на підставі отриманого рапорту від завідуючої відділенням мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, к.м.н. ОСОБА_5 (а.с.30).

Згідно наказу головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова №99 від 08 жовтня 2018 року «Про службове розслідування» для проведення службового розслідування фактів, викладених в рапорті завідуючої відділенням мікрохірургії ока ОСОБА_5 стосовно недотримання стандартів лікування ОСОБА_8 лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока ОСОБА_1 , створено комісію для перевірки фактів, викладених у рапорті, з експертною оцінкою медичних карт, в складі: ОСОБА_15 - заступник головного лікаря з ОКВР - голова комісії; ОСОБА_9 - професор кафедри очних хвороб ім. М.І. Пирогова (за згодою); ОСОБА_10 - доцент кафедри очних хвороб ім. М.І. Пирогова (за згодою); ОСОБА_5 - завідувач відділенням мікрохірургії ока; ОСОБА_11 - завідувач кабінетом статистики інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики; ОСОБА_12 - лікар-офтальмолог відділення мікрохірургії ока; ОСОБА_13 - лікар-офтальмолог відділення мікрохірургії ока; ОСОБА_6 - лікар-офтальмолог відділення мікрохірургії ока; ОСОБА_14 - лікар-офтальмолог відділення мікрохірургії ока (а.с.31).

За результатами проведеної комісією службової перевірки ОСОБА_1 , лікаря-офтальмолога відділення мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, було складено довідку з встановленням ряду порушень, допущених позивачем, та зроблено загальний висновок, а саме:

- при обстеженні та лікуванні хворого в умовах відділення мікрохірургії ока допущені грубі порушення діючих стандартів лікування та локальних протоколів, внаслідок чого хворий практично втратив зір на OS (спочатку погіршення після інтравітреальної ін`єкції невідомої речовини в нестерильних умовах, а потім і після антиглаукомної операції 23 серпня 2018 року у хворого виник ендофтальміт, який потрібно розцінювати як післяопераційне ускладнення, наслідками якого може бути втрата ока як органа);

- не вчасно діагностований та виставлений клінічний діагноз інфекційного внутрішньоочного процесу та не призначена адекватна деескапаційна антибіотикотерапія могла сприяти генералізації очної інфекції в ендофтальміт, що в свою чергу, обумовило операцію вітректомії;

- підсумки перевірки підлягають обговоренню із заслуховуванням пояснень лікаря-офтальмолога ОСОБА_1 з прийняттям відповідних рішень (а.с.33-35).

Зокрема, підставою для винесення зазначеної оспорюваної догани слугували, окрім зазначеної довідки, висновки експертної оцінки ведення медичної карти стаціонарного хворого №18301 та №15919.

За вказаними висновками, лікарем-офтальмологом ОСОБА_1 , були допущені наступні порушення, в першому випадку, якість ведення медичної карти стаціонарного хворого недостатня: не всі графи титульного листка заповнені, в щоденних записках є виправлення та неточності, в заключний діагноз не внесено діагноз кардіолога, а в другому випадку, позивачем порушено правила направлення хворих та госпіталізацію хворих на лікування в відділення, відповідно до вимог п.25 Порядку госпіталізації та виписки хворих з лікарні (наказ по лікарні №28 від 03 березня 2015 року), якість ведення медичної карти стаціонарного хворого недостатня, спостерігаються виправлення, неточності в щоденних записах та оглядах хворого (а.с.39-40).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М.І. Пирогова був порушений її прямий обов`язок із ведення медичної документації, передбачений п.2.9 посадової інструкції лікаря-офтальмолога відділення мікрохірургії ока Код КП 2221.2 від 02 жовтня 2014 року №02-02-140 (а.с.51-56).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , відповідає вимогам закону.

Також, колегія суддів, звертає увагу, що відповідачем було дотримано норми ст.148 КЗпП України, а саме: наказ №121 від 20 листопада 2018 року було видано не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку, до вказаного строку не зараховано час відсутності працівника на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та перебування його у відпустці. Разом з тим, оголошена позивачу догана застосована в строк не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність претензій у пацієнта ОСОБА_4 , оскільки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за допущення грубих помилок діючих стандартів лікування та локальних протоколів, порушення наказу №28 від 03 березня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до протоколу госпіталізації та виписки хворих з лікарні», також порушення у якості ведення медичної карти стаціонарного хворого, а не за заявою ОСОБА_4 .

Частиною 3 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 із тих підстав, що остання допустила грубі помилки діючих стандартів лікування та локальних протоколів, порушення наказу №28 від 03 березня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до порядку госпіталізації та виписки хворих з лікарні», а також порушення у якості ведення медичної карти стаціонарного хворого.

Колегія суддів, відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.