Справа № 461/2672/18
Провадження № 6/461/134/19
УХВАЛА

Іменем України

21.06.2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тетюк Р.М. про примусове проникнення до житла

В С Т А Н О В И В:

начальник Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тетюк Р.М. звернувся до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення в особняк по АДРЕСА_1 для виконання виконавчого листа №461/2672/18, виданого 01.08.2018 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 351773,67 грн.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 57117265 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 351773,67 грн. Зазначає, що на виклики державного виконавця боржник не з`являється, рішення не виконує, запитувану інформацію державному виконавцю не надає. В межах виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та скеровано сторонам виконавчого провадження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, скеровано запити в реєструючі органи на предмет виявлення майна боржника. Стверджує, що за боржником зареєстроване майно, на яке накладено арешт та оголошено його розшук. Тривалий час останній ухиляється від виконання рішення суду. Також стверджує, що у боржника існує заборгованість, яка на теперішній час не сплачена. Просить подання задоволити.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали подання та справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні подання належить відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Галицькому відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 57117265 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 351773,67 грн.

Головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Макаровим Ю.Ю. 31.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця були скеровані боржнику та відсутні відомості про отримання вказаних документів ОСОБА_1

Постановою вказаного державного виконавця від 24.09.2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення на загальну суму 387220,03 грн. та постановою від 03.10.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку АТ «Укрсоцбанк». Постановою від 10.12.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Кредобанк», які належать ОСОБА_1

Постановою державного виконавця від 12.10.2018 року оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобілі марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 ; «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_2 ; «Mitsubishi Pajero Sport 2,5 TD», д.н.з. НОМЕР_3 .

У вищевказаних постановах зазначається про необхідність направлення таких боржнику. Однак, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що державним виконавцем такі постанови направлялися боржнику та були ним отримані.

Окрім того, у матеріалах справи наявні виклики ОСОБА_1 , до державного виконавця від 31.08.2018 року, 22.10.2018 року, 08.11.2018 року, 23.01.2019 року, 18.03.2019 року, 17.04.2019 року, 18.04.2019 року. Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що державним виконавцем такі виклики були направленні ОСОБА_1 та ним були отримані. Акти державного виконавця, наявні у матеріалах справи, самі по собі не є доказом належного повідомлення боржника про його виклик до державного виконавця та обізнаність про існування виконавчого провадження про стягнення грошових коштів.

Суд зазначає, що копія фотографії, на якій зображено вкладення виклику державного виконавця у ворота, не є належним та допустимим доказом того, що боржник ОСОБА_1 отримав такий виклик.

Судом також встановлено, що згідно повідомлення Державної фіскальної служби № від 28.09.2018 року у боржника відсутні джерела отримання доходу. ОСОБА_1 пенсійних виплат не отримує, що підтверджується відповіддю ПФ України № від 20.09.2018 року.

Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу від 08.11.2018 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (особняк АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту державного виконавця від 11.12.2018 року до Галицького ВДВС м.Львів з`явився ОСОБА_1 , який повідомив, що не ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 13.12.2018 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань за вищевказаним виконавчим листом.

Судом також встановлено, що у своєму поданні державний виконавець зазначає про те, що на депозитний рахунок відділу надходили грошові кошти, зокрема у розмірі 10000,00 грн. та 3000,00 грн., які розпорядженнями державного виконавця були частково перераховані на розрахункові рахунки стягувача ОСОБА_2

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а саме судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Тобто, закон покладає на громадянина обов`язок самостійно і добросовісно виконати судове рішення, а не чекати його примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно п.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

У відповідності до ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, державним виконавцем, який зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність примусового проникнення до житла особи, до матеріалів подання не додано.

Боржник, який має не виконані зобов`язання, не може вважатися винним в ухиленні, допоки не буде доведено протилежне, і саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Проте, державним виконавцем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому, маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Так, суду не надано належних та допустимих доказів того, що будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить боржнику ОСОБА_1 та не перебуває у власності інших третіх осіб. Без встановлення вказаних обставин можуть бути порушені права третіх осіб.

Окрім того, з відповіді Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2268-В від 19.11.2018 року вбачається, що реєстрація права власності за ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , в БТІ не здійснювалася.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено, що боржник є власником вищевказаного будинку та перешкоджає доступу виконавцю до житла, чим перешкоджає виконавчим діям. Окрім того, з на момент складання акту державного виконавця від 18.04.2019 р. в останнього були відсутні актуальні відомості про зареєстроване місце проживання боржника, оскільки такі відомості були надані адресно-довідковим підрозділом 08.11.2018 р., тобто понад п`ять місяців до здійснення виконавцем виїзду за місцем зареєстрованого проживання боржника. У матеріалах подання також відсутні належні та допустимі докази вручення виклику та вимоги виконавця як боржнику, так і іншому володільцю будинку щодо надання доступу до такого приміщення. За таких обставин, суд вважає подання необґрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

Керуючись ст.30 Конституції України, ст.ст.1, 10, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.258-261, 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тетюк Р.М. про примусове проникнення до житла залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зубачик Н.Б.