ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6851/19 Справа № 2-2630/03 Суддя у 1-й інстанції - Осіян А.Н. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
УХВАЛА

19 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Каратаєва Л.О. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на будівлю, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенні.

Визнано дійсною угоду купівлі - продажу будівлі насосної станції по вул. Новокримській в м. Дніпропетровську, укладену між Відповідачем та Позивачем від 12.01.2003 р.

Визнано за Позивачем право власності на будівлю насосної станції по АДРЕСА_1 (а.с.33-34).

З даним судовим рішенням не погодилася Дніпровська міська рада (особа, яка не брала участі в справі та вважає, що суд визнавши право власності за ОСОБА_1 вирішив питання про її права та обов`язки, а саме: земельна ділянка на якій розташоване спірне нерухоме майно, належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної, в силу ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. ст. 26,60 Закону України " Про місцеве самоврядування) та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в прийнятті апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Право апеляційного оскарження судових рішень є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Щодо офіційного тлумачення цієї норми Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11 -рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній і касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи та інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Тобто, апеляційну скаргу, може подати особа, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками справи є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Між сторонами в січні 2003 року було досягнуто згоди про придбання насосної станції по вул. Новокримській в м. Дніпропетровську.

Згідно довідки виданої ОЖКП "Южне" - нежитлове приміщення (колишня насосна станції) в районі житлового будинку АДРЕСА_1 на балансі ОЖКП Южне" на період 01.07.2003 не перебувала. Знято з балансу в результаті його реалізації в вересні 1992 року, акт комісії центральної диспетчерської служби УСКБС свідчить про те, що насосна станція на балансі не перебуває, так як списана по фізичному зносу. Згідно товарно-транспортної накладної №1440 від 27.09.1992 року СКБС "Південний машинобудівний завод" продав ОСОБА_2 насосну станцію. Дана насосна станції не перебувала на обліку в ДМБТІ.

Тобто, зазначена будівля відповідно до договору купівлі-продажу була відчужена відповідачу, а в подальшому позивачу, а тому в силу ст. 120 Земельного Кодексу України, право на земельну ділянку на відповідній правовій підставі перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_1

З вище викладеного, вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні рішення від 06 листопада 2003 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не вирішував питання щодо прав, свобод, інтересів або обов`язків Дніпровської міської ради.

Чинним законодавством передбачено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має законного права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя - доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги, що узгоджується з роз`ясненнями викладеним п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року.

Оскільки, апеляційна скарга подана Дніпровською міською радою, яка не приймала участі у справі та суд першої інстанції своїм рішенням не вирішив питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки, тому в прийнятті апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 352,358 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У прийнятті апеляційної скарги Дніпровської міської ради (особи, яка не брала участі в справі та вважає, що суд своїм рішенням вирішив питання про її права та обов`язки) на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року -відмовити.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Верховного суду України в порядку передбаченому законом.

Суддя Л.О. Каратаєва