Номер провадження: 22-ц/813/1569/19
Номер справи місцевого суду: 522/484/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/484/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Загороднюка В.І. о 14 годині 52 хвилині 10 травня 2018 рокув м. Одесі, про застосування заходів процесуального примусу,

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а. с. 3 - 6).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 23.02.2017 року було доручено Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надати висновок Органу опіки та піклування про можливість визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком - ОСОБА_1 з дослідженням умов проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 32).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 10.05.2018 року застосовано до третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі керівника - ОСОБА_5 , захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 881 грн. в дохід держави за невиконання ухвали суду про витребування доказів (а. с. 113 - 114).

Ухвала суду мотивована тим, що Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради був обізнаний про наявність ухвали суду від 23.02.2017 року. Строки встановлені в ухвалі суду для виконання обов`язку з надання витребуваних доказів давно сплинули. Неодноразово повідомлявся про наявність ухвали суду. Такі дії з боку третьої особи призводять до затягування розгляду справи та обмежують сторони у праві доступу до правосуддя (а. с. 123 - 124).

Приморська районна адміністрація Одеської міської радиОрган, як орган опіки та піклування, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що ухвала від 23.02.2017 р. була отримана Приморською районного адміністрацією Одеської міської ради 22.03.2017 р. і одразу почалося виконання, про що було повідомлено суд. Суд не встановив строк виконання ухвали.

Представник апелянта - Шараг Н.В. у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник відповідача - ОСОБА_6 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги не визнала. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач у судове засідання не з`явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань суду не надавав.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість її розгляду за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи а межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів повністю не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції щодо необхідності застосування заходів процесуального примусу. Вважає, що цих висновків суд дійшов передчасно, при їх невідповідності обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язанні виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 23.02.2017 року було доручено Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надати висновок Органу опіки та піклування про можливість визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком - ОСОБА_1 з дослідженням умов проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 32).

Строк виконання вказаної ухвали судом не визначено.

27.02.2017 року на адресу третьої особи було направлено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року для виконання(а. с. 33).

13.04.2017 року до суду від голови Приморської районної адміністрації надійшов лист, в якому повідомляється про те, що підготовку для надання висновків з питань, віднесених до компетенції органу опіки та піклування здійснює служба у справах дітей Одеської міської ради. Однак до теперішнього часу ніяких документів відносно вищевказаної справи від служби у справах дітей не надходило (а. с. 34).

Матеріали справи не містять супровідного листа про повторне направлення судом першої інстанції ухвали для виконання або відповідного нагадування Приморській районній адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, про невиконання ухвали суду.

Колегія суддів приймає до уваги додані до апеляційної скарги докази того, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради вже підготувала станом на 22.01.2018 року проект висновку щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , про що було інформовано начальника служби у справах дітей Одеської міської ради у листі від 19.02.2018 року (а. с. 139).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково накладено заходи процесуального примусу.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга є обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена передчасно, при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права, які призвели до помилкового вирішення питання, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 143, 148, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 рокупро застосування заходів процесуального примусу - скасувати. Постановити нове судове рішення.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 03 червня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе