Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1782/19
Номер провадження: 2/225/558/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Скиба М.М.,

за участю

секретаря Солодкої Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини.

Позивач зазначає, що вона 02.03.2010 року вона не укладала кредитний договір з АТ Комерційний банк "ПриватБанк". У 2013 році вона отримала від АТ Комерційний банк "ПриватБанк" картку «Кредитка» з кредитним лімітом.

11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7490, згідно з яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованість, що виникла по кредитному договору від 02.03.2010 року в розмірі 52210,80 грн.

Відповідно до даного виконавчого напису Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій областібуло відкрито виконавче провадження ВП №54838135.

Вважає, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено його права та охоронювані законом інтереси. Позивач зазначив, що він не отримував від АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, а вчинення виконавчого напису нотаріуса повинно відбуватись після спливу тридцяти днів з моменту надсилання Банком письмової вимоги про усунення порушень боржнику, крім того відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 11.07.2017 року, зареєстрований у реєстрі № 7490 таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Надав відзив на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги не визнають, оскільки підписавши анкету-заяву від 02.03.2010, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» ОСОБА_2 Н ОСОБА_3 О. була обізнана та погодилась з Умовами та правилами надання батьківських послуг, тарифами банку, які разом складають договір про надання банківських послуг від 02.03.2010, умовами кредитування та використання кредитної картки, а також прийняла на себе зобов`язання регулярно ознайомлюватись з їх змінами, які розміщенні на офіційному банківському сайті. Тому посилання позивача в позовній заяві на те, що між нею та банком не укладався договір від 02.03.2010 не відповідає дійсності. Після 02.03.2010 ОСОБА_1 , користуючись наданими банком кредитними коштами, періодично та частково здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом, що має відображення у розрахунку за договором станом на 30.04.2017.

Виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Виконавчий напис містить необхідну інформацію відповідно до діючого законодавства. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобов`язань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. Нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості.

В судове засідання не з`явилася третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

До судового засідання не прибув представник третьої особи - Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено наступні обставини.

11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7490, згідно з яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість, що виникла по Кредитному договору б/н від 02.03.2010 року в сумі 52210 грн. 80 коп. в тому числі:

- заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4387,98 грн.,

- заборгованість за відсотками у розмірі 41620,75 грн.,

- заборгованості з комісії та пені у розмірі 3239,65 грн.,

- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.,

- заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2462,42.

Строк, за який провадиться стягнення: з 02.03.2010 року по 30.04.2017 року..

Відповідно до вказаного виконавчого напису державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій областібуло відкрито виконавче провадження ВП №54838135.

Постановою державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 24.10.2017 року було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». Даний факт є загальновідомим, а тому доказування не потребує в силу частини 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Боржник так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» направляв позивачу письмову вимогу про усунення порушень за договором кредиту від 22.03.2006 року.

Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданої відповідачем, заборгованість за тілом кредиту утворилася 26.01.2014 р. Таким чином у відповідача починаючи з 27.01.2014 р. існувало право на стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Отже виконавчий напис нотаріуса, щодо стягнення зазначених сум, вчинено після трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 6883 від 10.07.2017 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняттяПостанову КабінетуМіністрів України№ 662 від 26.11.2014року «Провнесення зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КабінетуМіністрів України№ 662від 26.11.2014року «Провнесення зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених устатті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову КабінетуМіністрів України№ 662 від 26.11.2014року «Провнесення зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Судом враховано, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ).

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 , яка проживає у м. Торецьку (колишня назва Дзержинськ) пеня, комісія та штрафи нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Проведене Банком нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. За таких обставин, заборгованість стягнену за виконавчим написом нотаріуса № 6883 від 10.07.2017 року не можна вважати безспірною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"(місцезнаходження: 49000, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ), треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович (місцезнаходження: 14005, місто Чернігів, проспект Миру, 55), Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ( місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Героїв Праці, 3, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 11.07.2017 року, зареєстрований у реєстрі №7490 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості, що виникла по кредитному договору б/н від 02.03.2010 року в розмірі 52210,80 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: