Справа № 288/1447/18
Провадження № 2/288/152/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Добрянської В.П.,

представника позивача - ОСОБА_23

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімє`ю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнання права власності на 1/2 частину легкового автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі - Відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) про встановлення факту проживання однією сімє`ю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнання права власності на 1/2 частину легкового автомобіля, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2014 року.

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина, яку Позивач прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори. Крім Позивача, іншими спадкоємцями за законом першої черги, є його діти від першого шлюбу: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - Відповідачі по справі.

Між сторонами виник спір з приводу спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 та легкового автомобіля Hyundai Tucson 2007 року випуску.

Позивачка вказує, що має право на частину вищевказаного майна, так як воно набуте нею під час спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловіка та жінка, без реєстрації шлюбу та за рахунок спільних коштів, а також за спільні кошти та особистий трудовий внесок, за рахунок яких було збільшено вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що були отримані по спадщині померлим.

08 жовтня 2014 року між Позивачем та ОСОБА_5 , виконавчим комітетом Романівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб, про що було вчинено відповідний актовий запис за № 1.

Проте, з вказаної дати шлюбні відносини у сторін набули статусу офіційно зареєстрованих, в той час як спільно проживати однією сім`єю вони почали набагато раніше, ще з листопада 2002 року. Восени 1998 року Позивач познайомилась з ОСОБА_5 , а у листопаді 2002 року він переїхав разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_6 , проживати до Позивача за адресою АДРЕСА_2 . Мати чоловіка була хвора і сліпа, а тому потребувала стороннього догляду. На час знайомства з ОСОБА_5 , Позивач була вдова, так як її чоловік - ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 на той час ще перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , але разом з дружиною не проживав, 29 грудня 2005 року шлюб між ними було розірвано.

Позивач вказує, що проживаючи однією сім`єю, у них був спільний побут, були спільні друзі, вони спільно проводили відпочинок, разом спілкувалися, зустрічалися, святкували дні народження, весілля родичів чоловіка та дітей Позивача від першого шлюбу, придбавали майно. ОСОБА_5 разом з дітьми Позивача та їх друзями їздили на риболовлю, святкувати травневі та інші свята на природі. У 2005 році на квартиру, де вони разом проживали, приїжджала на день народження чоловіка, його дочка від першого шлюбу - ОСОБА_3 , разом із своїм чоловіком та свекрухою, також були присутні діти Позивача, її подруга та рідна сестра чоловіка. У 2006 році син чоловіка від першого шлюбу, ОСОБА_10 , приїжджав декілька разів на квартиру, за їх місцем проживання та брав в користування машинку для нарізки макаронів.

Новий 2007 рік Позивач святкувала разом з ОСОБА_5 , а у січні 2008 року, вони разом поїхали в Італійське консульство оформляти контракт Позивачу на роботу. Вся родина, в тому числі діти ОСОБА_5 від першого шлюбу, святкували його день народження - 60 років, яке тоді відбувалося у м.Києві в ресторані в гідропарку. На вказаному ювілеї були його діти з сім`ями, куми, спільні з першою дружиною, свати з боку дочки - свекруха з свекром, до яких, до речі Позивач з ОСОБА_5 їздили декілька раз на дачу, що розташована за м.Київ, сестри Позивача, її подруги, діти та колеги по роботі.

У 2009-2010 році рідна сестра чоловіка почала будівництво приватного будинку у селі Немішаєво Київська область Бородянський район. Коли Позивач і ОСОБА_5 були в селі Романівка до них інколи заїжджала, по дорозі до батьків чоловіка, дочка ОСОБА_3 , не надовго, на 30-40 хв.

У 2011 році на дні народження ОСОБА_5 була його рідна сестра, діти Позивача та племінник з дівчиною. У вересні 2011 року вони були на весіллі ОСОБА_11 - племінника ОСОБА_5 , а у жовтні 2011 року на весіллі племінника Позивача.

Починаючи з 2003 року, вони разом з чоловіком приїжджали у село Салиха Таращанського району Київської області до свекрухи Позивача від першого шлюбу - ОСОБА_12 , з якою Позивач після смерті першого чоловіка залишилася в добрих стосунках, вони разом з ОСОБА_13 допомагали їй по господарству, що може підтвердити рідна сестра першого чоловіка Позивача - ОСОБА_14 .

На підтвердження перебування їх сім`ї під час свідкування днів народжень, весілля та в побуті наявні фотографії.

Крім того, факт спільного проживання підтверджується документами на технічне обслуговування легкового автомобіля, які виготовлені на ім`я замовника і власника - ОСОБА_5 та в документах зазначено як і його номер телефону, так і номер телефону сина Позивача - ОСОБА_15 . В товарно-транспортній накладній від 17 грудня 2012 року вказано автомобіль з д/н НОМЕР_1 , а прізвище водія вказано - ОСОБА_15 .

В договорі купівлі-продажу від 23 лютого 2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ДП «Паритет-АС», про придбання автомобіля марки TUCSON 2.0 5МТ4, 2007 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал, колір синій та рахунках на оплату за заказ - нарядами, дійсними до 04 грудня 2009 року, зазначено номер телефону ОСОБА_5 та сина Позивача - ОСОБА_15 .

Син Позивача, також уклав угоди про надання послуг стільникового мобільного зв`язку та в користуванні чоловіка Позивачки перебував номер НОМЕР_2 ; - номер НОМЕР_3 в користуванні сина Позивача; - номер НОМЕР_4 в користуванні дружини сина Позивача.

В договорі про проведення операцій поповнення карткового рахунку, в тому числі через закордонні банки, ОСОБА_5 в особистих реквізитах зазначив адресу: АДРЕСА_2 адресу квартири Позивача та номер телефону НОМЕР_2 . Цю ж адресу вказано ОСОБА_5 при купівлі надувного човна, купівлі 21 червня 2011 року морозильної камери, замовленні та купівлі 19 березня 2008 року вікон.

07 листопада 2006 року ОСОБА_3 , згідно банківського документу було відправлено грошовий переказ на ім`я ОСОБА_19 в сумі 5 тисяч євро. 21 грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_19 надійшов переказ в сумі 900 євро.

Під час спільного проживання однією сім`єю, Позивачем та ОСОБА_5 було придбано легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0 5МТ4, 2007 року випуску, який був зареєстрований 02 березня 2007 року на ОСОБА_5 , автомобіль було придбано за ціною 144900.00 гривень.

В абоненті на газети «Сільський вісник», «Марь Ванна» Позивач провела передплату видань з 04 по 12 місяці 2013 року за адресою: 13531 с.Романівка. З 26 серпня 2010 року по 02 вересня 2010 року Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні відповідно до виписного епікризу складеного лікарем Попільнянської центральної районної лікарні, також перебувала на лікуванні у ортопеда з 11 квітня по 25 квітня 2013 року. Факт проживання Позивача з ОСОБА_5 з 2010 року в АДРЕСА_1 , також підтверджується довідкою Квітневої сільської ради від 26 липня 2018 року.

31 серпня 2009 року ОСОБА_5 звільнився з роботи в зв`язку з досягненням пенсійного віку і навесні 2010 року вони переїхали проживати на Батьківщину чоловіка до с. Романівка Попільнянського району Житомирської області по АДРЕСА_1 .

Власник будинку - ОСОБА_6 , 1921 року народження, зважаючи на її похилий вік була в безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, в зв`язку з чим з 2002 року за нею почергово здійснювали догляд її діти: дочка - ОСОБА_22 та син - ОСОБА_5 , який доглядав матір за місцем проживання Позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_5 померла, в зв`язку з чим, він звернувся до нотаріуса та 28 лютого 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , житловою площею 42.0 кв.м, загальною площею 83.3 кв.м, вартістю 69828 гривень, з врахуванням 1/2 ідеальної частки спадщини від якої відмовилась ОСОБА_22

В зв`язку з тим, що будинок потребував ремонту, було сплачено 5 тисяч доларів та 10000 гривень його рідній сестрі - ОСОБА_22 , щоб вона, у випадку смерті матері не претендувала на будинок.

Починаючи з 2002 року по 2010 рік у житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 ніхто не проживав, тому він перебував у занедбаному стані, був непринадний для проживання та потребував капітального ремонту.

За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 19 жовтня 2009 року, згідно експлікації до плану будинку, його загальна площа становить 83.3 кв.м., житлова 42.0 кв.м., житловий будинок складався з наступних приміщень: - коридору, загальною площею 11.1 кв.м.; - комори, загальною площею 3.8 кв.м.; - кухні, загальною площею 13.3 кв.м.; - коридору, загальною площею 8.2 кв.м.; - житлової кімнати, загальною площею 6.9 кв.м.; - житлової кімнати, загальною площею 23.5 кв.м.; - житлової кімнати, загальною площею 11.6 кв.м.; - коридору, загальною площею 4.9 кв.м., а згідно характеристики будинку, допоміжних будівель і споруд до складу господарських будівель входили: - сарай, позначений на плані літерою Б; - сарай, позначений на плані літерою В; - гараж, позначений на плані літерою Г; - погріб, позначений на плані літерою Д. Відсоток зносу житлового будинку складав 45 %, а господарських будівель - 40 %.

28 вересня 2012 року рішенням № 38 виконавчого комітету Романівської сільської ради, було надано дозвіл на перебудову житлового будинку та виготовлено будівельний паспорт.

Не зважаючи на те, що вказаний житловий будинок ОСОБА_5 отримав в порядку спадкування, проте, за рахунок спільних коштів та наших трудових затрат вони з Позивачем істотно поліпшили даний будинок шляхом проведення його реконструкції, добудов до будинку та перебудови (перепланування його всередині), внаслідок чого збільшилась площа будинку. Так, його було повністю переплановано, замінено підлогу, вікна, двері, проведено водопостачання, встановлено сантехнічне обладнання, поклеєні шпалери, підбита гіпсокартоном стеля, обладнано газопроводом, встановлено каналізацію, проведено електропостачання, встановлено водонапірну свердловину. Будинок також ззовні повністю відремонтовано за допомогою утеплювача стін, систем водовідведення, упорядковано прибудинкову територію, було перебудовано погріб, сарай, гараж, побудовано скважину з цегли, встановлено нову огорожу з бутового фундаменту та металопрофілю.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 27 серпня 2018 року, загальна площа будинку становить 114.9 кв.м., житлова - 99.3 кв.м. Згідно експлікації приміщень до плану одноквартирного (садибного) житлового будинку, житловий будинок складається з наступних приміщень: - коридор, площею 9.6 кв.м.; - коридор, площею 4.9 кв.м.; - гардеробна, площею 3.8 кв.м.; - житлова кімната, площею 13.4 кв.м.; - коридор, площею 7.6 кв.м.; - житлова, кімната площею 11.4 кв.м.; - житлова кімната, площею 23.9 кв.м.; - кухня, площею 11.1 кв.м.; - коридор, площею 4.0 кв.м.; - ванна, площею 7.3 кв.м.; - кладова, площею 2.3 кв.м.; - веранда, площею 15.6 кв.м., зазначено, що стіни житлового будинку утеплені декоративною штукатуркою, підлога - дощата, лінолеум, ламінат. До складу господарських будівель входять: - гараж, площею 27.9 кв.м.; - - сарай, площею 46.3 кв.м.; - літня кухня, площею 20.6 кв.м., яка була перебудована з сараю, погріб, який було перебудовано з ями та добудовано бетонні сходи. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами встановлено в розмірі - 301498.00 гривень.

В зв`язку з реконструкцією нерухомого майна, відповідно змінився і відсоток зносу нерухомості, в сторону зменшення, а саме житлового будинку на 40%, господарських будівель з 6 % до 40%.

Зазначені поліпшення привели до істотного збільшення вартості будинку у своїй ціні.

Позивач приймала безпосередню участь у збільшення його вартості так як всі зароблені нею кошти витрачалися на придбання будівельних матеріалів, оплату праці будівельників, а також вона приймала участь у його поліпшенні особистою працею.

Всі зароблені Позивачем грошові кошти витрачались на реконструкцію та капітальний ремонт будинку, розташованого у АДРЕСА_1 та прибудинкової території, оскільки починаючи з 2004 року та по даний час Позивач працює у місті Реджіо Емілія, Італія. Щороку вона приїздила в Україну у відпустку. З 2012 по 2014 року Позивач за кордон не виїжджала, так як займалися реконструкцією будинку та упорядкуванням прибудинкової території.

Також Позивач має право на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0.2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач вказує, що з листопада 2002 року та по 08 жовтня 2014 року вона проживала з ОСОБА_5 однією сімє`ю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а в зв`язку з тим, що попередній шлюб ОСОБА_5 розірвав 29 грудня 2005 року, до вказаної дати факт Позивачем не встановлюється, не зважаючи на те, що вони спільно проживали однією сім`єю з листопада 2002 року.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить встановити факт її - ОСОБА_3 спільного проживання з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 30 грудня 2005 року та по 08 жовтня 2014 року (дату укладення шлюбу), визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , як об`єкту нерухомого майна, вартість якого була збільшена за рахунок спільних трудових та грошових затрат, визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0.2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0 5МТ4, 2007 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Представник Позивача ОСОБА_23 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Позивача ОСОБА_15 в останнє судове засідання 26 червня 2019 року не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В судовому засіданні, яке відбулося 26 квітня 2019 року дав покази /а.с.204-206/ про те, що мати з ОСОБА_5 почали проживати у 2001 - 2003 роках, коли у квартиру перевезли бабусю ( ОСОБА_6 ), перед цим вона була на догляді у сестри - тоді стабільно перевозили кожного року, тому що бабуся була не ходяча. Він з дружиною проживав окремо, на їх весіллі 31 серпня 2002 року був присутній ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), а на весіллі брата у 2003 році ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) був названим батьком. У ОСОБА_5 також двоє дітей, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , проте свідок спілкувався тільки з родиною ОСОБА_3 , і то вже після переїзду до с.Романівка. З ОСОБА_27 та його родиною свідок не знайомий, познайомився на похоронах ОСОБА_5 , з ОСОБА_3 спілкування нормальне. Його мати ( ОСОБА_3 ) працює по контракту в Італії, але працює сезон, а з весни до осені приїжджає в Україну, у 2010 - 2015 роках за кордон не їздила, будинок доглядають і на даний час, обробляють земельну ділянку.

Представник Відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, на адресу його зареєстрованого місця проживання /а.с.106/, неодноразово направлялись рекомендованими листами судові повістки разом з розписками, які повертались до суду з відмітками «Укрпошти» - «За закінченням терміну зберігання», в силу вимог статті 128 ЦПК України, є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Суд, вислухавши представників Позивача та представника Відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 13 червня 2002 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 виданого 18 грудня 2001 року. /а.с.12/

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м.Києва, зроблено запис № 1333. /а.с.16/

Згідно свідоцтва по розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 29 грудня 2005 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1465. /а.с.17/

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було зареєстровано 08 жовтня 2014 року, про що виконавчим комітетом Романівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області складено відповідний актовий запис № 1. /а.с.13/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16 травня 2017 року було складено відповідний актовий запис № 622. /а.с.14/

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11 серпня 2017 року, П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 890/2017 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.15/

Згідно довідки № 448 від 26 липня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 дійсно проживала в АДРЕСА_1 з 2010 року, разом із чоловіком ОСОБА_5 , за період спільного проживання вони разом огородили територію, зробили капітальний ремонт будинку, підвели водопостачання, добудували кухню, санвузол, веранду, коридор, перекрили сарай. /а.с.18/

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06 серпня 2018 року, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні подружжя з чоловіком ОСОБА_5 на 1/2 частину, оскільки автомобіль набуто до реєстрації у органі державної реєстрації актів цивільного стану. /а.с.19/

ОСОБА_5 28 лютого 2012 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємець ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальна площа - 83.3 кв.м., житлова площа - 42.0 кв.м., до будинку належать господарські будівлі: сараї, позначені на плані під літерами - Б-1, В-1; погріб, позначений на плані під літерою - Д-1; гараж, позначений на плані під літерою - Г-1. /а.с.20/

З витягу про державну реєстрацію прав вбачається, що 23 березня 2012 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради на підставі свідоцтва про право на спадщину /НОМЕР_17 від 28 лютого 2012 року/ зареєстровано право власності ОСОБА_5 на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 . /а.с.21/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 жовтня 2014 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01 вересня 2017 року, зареєстровано право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.25 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_10 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). /а.с.22, 23-25, 26/

З Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 19 жовтня 2009 року, власником якого вказано ОСОБА_6 вбачається, що: - житловий будинок позначений на плані під літерою А, 1969 року побудови, має загальну площу - 84.5 кв.м, з них житлова площа - 42.0 кв.м., підсобна - 41.3 кв.м., складається з приміщень: 1. Коридор - 11.1 кв.м., 2. Комора - 3.8 кв.м., 3 . Кухня - 13.3 кв.м ., 4.Коридор - 8.2 кв. м. , 5 .Житлова - 6.9. кв.м., 6.Житлова - 23.5 кв.м., 7 . Житлова - 11.6 кв.м., 8.Коридор - 4.9 кв.м., будівельна вартість - 83198 гривень, інвентаризаційна - 46085 гривень; - сарай, позначений на плані під літерою Б, 1971 року побудови, має площу 20.9 кв.м., будівельна вартість - 5573 гривень, інвентаризаційна - 3344 гривень; - сарай, позначений на плані під літерою В, 1971 року побудови, має площу 48.2 кв.м., будівельна вартість - 10858 гривень, інвентаризаційна - 6515 гривень; - гараж, позначений на плані під літерою Г, 1971 року побудови, має площу 19.3 кв.м., будівельна вартість - 11344 гривень, інвентаризаційна - 6806 гривень; - погріб, позначений на плані під літерою Д, 1971 року побудови, має площу 9.0 кв.м., будівельна вартість - 7076 гривень, інвентаризаційна - 4246 гривень. /а.с.27-30/

З Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_31 станом на 27 серпня 2018 року, замовником якого вказано ОСОБА_3 вбачається, що житловий будинок позначений на плані під літерою А, 1969 року побудови, має загальну площу - 114.9 кв.м., з них житлова площа - 48.6 кв.м., допоміжна - 50.6 кв.м., літні приміщення - 15.6 кв.м., який складається з приміщень: 1. Коридор - 9.6 кв.м., 2.Коридор - 4.9 кв.м., 3. Гардеробна - 3.8 кв.м., 4.Кімната - 13.4 кв.м., 5.Коридор - 7.6 кв.м., 6 . Кімната - 11.4 кв.м., 7.Кімната - 23.9 кв.м., вартість заміщення - 220099 гривень, інвентаризаційна вартість - 132060 гривень; до будинку входить прибудова, позначена на плані літерою а, 2011 року побудови, яка складається з приміщень: 8.Кухня - 11.1 кв . м., 9.Коридор - 4.0 кв. м., 10.Ванна - 7.3 кв.м., 11.Кладова - 2.3. кв.м., І - веранда, площею - 15.6 кв.м., вартість заміщення - 103746 гривень, інвентаризаційна вартість - 97521 гривень; - гараж, позначений на плані під літерою Г, 1971 року побудови, має площу 27.9 кв.м., вартість заміщення - 18926 гривень, інвентаризаційна вартість - 12302 гривень; - сарай, позначений на плані під літерою В, 1971 року побудови, має площу 101.9 кв.м., вартість заміщення - 18926 гривень, інвентаризаційна вартість - 16522 гривень; - літня кухня, позначена на плані під літерою Є, 2014 року побудови, має площу 20.6 кв.м., вартість заміщення - 12765 гривень, інвентаризаційна вартість - 12127 гривень; - погріб, позначений на плані під літерою п/є, 1971 року побудови, має площу 15.6 кв.м., вартість заміщення - 9724 гривень, інвентаризаційна вартість - 5834 гривень; - скважина, позначена на плані під цифрою 1, вартість заміщення - 13312 гривень, інвентаризаційна вартість - 12647 гривень; - огорожа, позначена на плані під цифрою 2, вартість заміщення - 13872 гривень, інвентаризаційна вартість - 12485 гривень. /а.с.31-35/

ОСОБА_22 в розписці від 25 березня 2010 року вказала, що отримала від свого рідного брата - ОСОБА_5 5 тисяч доларів і 10000 гривень за батьківську хату в с.Романівка Попільнянського району, зобов`язувалася не претендувати на спадщину по смерті матері на дану хату, єдиним правонаступником на батьківську хату вважає свого рідного брата - ОСОБА_5 . /а.с.36/

Рішенням № 38 виконавчого комітету Романівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 28 вересня 2012 року, надано дозвіл на перебудову веранди на кухню, добудову до власного житлового будинку сан. вузла та коридору в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 . /а.с.37/

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_5 , 1949 року народження, він з 01 вересня 1966 року по 23 серпня 1970 року навчався в ПТУ -9 та перебував службі в Радянській Армії; з 14 вересня 1970 року по 29 березня 1971 року працював електрозварювальником на Дарницькому вагоноремонтному заводі; з 29 березня 1971 року по 05 березня 1980 року працював шофером та майстром практичного навчання на Дарницькому вагоноремонтному заводі; з 01 квітня 1980 року по 17 листопада 2008 року працював робочим по послугам, плиточником, водієм погрузчика, машиністом, робочим зеленого господарства, землекопом, робітником ритуальних послуг, шофером, прибиральником, робітником ритуальних послуг на Північному (Ленінському) кладовищі; з 18 листопада 2008 року по 31 серпня 2009 року працював бригадиром бригади ритуальних послуг в ПП «Рафт- Компани »; з 01 вересня 2009 року по 01 вересня 2010 року працював робітником ритуальних послуг в РС СКП «Спецкомбінат ПКПО». /а.с.38-41/

Згідно довідки Романівської сільської ради вих. № 87 від 14 березня 2011 року, ОСОБА_5 дійсно похоронив свою матір - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за свої власні кошти. /а.с.42/

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 , ОСОБА_33 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_34 . /а.с.43/

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_12 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_35 одружились ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася дочка - ОСОБА_36 . /а.с.44-45/

З квитанції про приймання передплати, плати за переадресування періодичних друкованих видань та абонементах на газети «Сільський вісник» «Марь Ванна» на період з 04 по 12 місяці 2013 року, вбачається, що їх було передплачено ОСОБА_3 на адресу с.Романівка. /а.с.46/

В видатковій накладній № 3011 від 21 червня 2010 року вказано, доставку морозильної камери вартістю 3180.02 гривень на ім`я ОСОБА_5 до під`їзду будинку за адресою АДРЕСА_2 , вказано номер телефону - НОМЕР_14 . /а.с.47/

З замовлень на послуги стільникового мобільного зв`язку № 1277905, від 09 лютого 2005 року та Угод про надання послуг стільникового мобільного зв`язку б/н б/д вбачається, що їх укладено абонентом ОСОБА_15 на номери мобільного телефону: НОМЕР_2 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_3 . /а.с.50-57/

Згідно договору № 22691 від 24 листопада 2009 року, укладеного з ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_5 на проведення операцій поповнення карткового рахунку № НОМЕР_15 , в тому числі через закордонні банки, зазначено реквізити Клієнта: ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 , тел.. НОМЕР_14 . /а.с.48-49/

Відповідно до товарно - транспортної накладної серії Х11 № 151286 від 17 грудня 2012 року, виданої Постачальником ДП ПАТ «Київхліб», прізвище водія автомобіля з державним номером: НОМЕР_1 зазначено « ОСОБА_15 ». /а.с.58/

Згідно медичної картки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання - АДРЕСА_1 вбачається, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 26 серпня 2010 року по 02 вересня 2010 року з діагнозом - гострий тонзиліт; 11 квітня 2013 року зверталась до лікаря - ортопеда. /а.с.59-62/

В гарантійному талоні на надувний човен модель І-270, виготовленого 05 місяця 2007 року, зазначено адресу власника ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 . /а.с.64/

Згідно договору підряду, додатків до договору підряду від 19 березня 2008 року № 2460 та договору підряду, додатків до договору підряду від 02 квітня 2008 року № 2510, їх було укладено між ТОВ «ТД Віндзор» та ОСОБА_5 на проведення робіт по монтажу виробів - вікон та підвіконь, які проводились за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с.65-70/

З закордонного паспорту ОСОБА_37 вбачається, що вона на протязі тривалого часу неодноразово перебувала за кордоном. /а.с.71-74/

Відповідно до квитанцій № 98 від 24 лютого 2007 року, № 18 від 26 лютого 2007 року, № 57 від 28 лютого 2007 року, ОСОБА_5 сплатив на користь «Паритет-АС» кошти в розмірі 14490.00 гривень та 15410.00 гривень, призначення платежу: часткова плата за авто р/ф СС-0000234 від 23 лютого 2007 року. /а.с.78-80/

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_16 , ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_16 , зазначений власником автомобіля марки HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, дата реєстрації 02 березня 2007 року. В свідоцтві в особливих відмітках вказано: дов. - рах. № ЄГП 219269 від 27 .02.2007, акт пр. - передачі тз д № МВЧ 776204 від 21.02.2007. /а.с.81/

З перекладу переказу та долученого до нього оригіналу на італійській мові вбачається, що Клієнт - ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відправила кошти в розмірі 5000 євро, отримувачем вказано - ОСОБА_41 , Київ, Україна . /а.с.83, 176, 177/

З перекладу заяви на міжнародний переказ грошей та долученого до нього оригіналу на італійській мові вбачається, що заявник - ОСОБА_38 , Феррара , Італія, ІНФОРМАЦІЯ_9 відправила кошти в розмірі 900 євро, отримувачем вказано - ОСОБА_41 , Київ , Україна . /а.с.82, 176, 178/

З заказу - наряду № ТТ-0003554 від 21 березня 2007 року та квитанції № 112 від 21 березня 2007 року, заказу - наряду № ТТ-0012878 від 30 травня 2007 року та квитанції № 196 від 30 березня 2007 року, заказу - наряду № ТТ-0019646 від 02 вересня 2007 року, заказу - наряду № ТТ-0019646 від 02 вересня 2007 року та рахунку - фактури № ТТ-0019646 від 02 вересня 2007 року вбачається, що ОСОБА_5 , замовляв проведення сервісного обслуговування автомобіля HYUNDAI TUCSON, державний номер НОМЕР_1 та здійснив оплату послуги, в графі номер телефону платника вказано: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 ( ОСОБА_43 ). /а.с.84-89/

Відповідно до замовлень та рахунку на оплату, дійсних до 04 грудня 2009 року, на проведення ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, його власником вказано ОСОБА_5 , в графі номер телефону власника вказано: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 ( ОСОБА_43 ). /а.с.90-93/

З перекладів довідок про надання заробітної плати у 2007 році, у 2008 році від 03 жовтня 2008 року, у 2009 році від 23 березня 2010 року, у 2010 році від 12 березня 2011 року, у 2011 році від 10 квітня 2012 року, у 2012 році від 31 травня 2012 року та долучених до них оригіналів довідок на італійській мові вбачається, що: - ОСОБА_44 уплатила у 2007 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати - 4459.85 євро, прийнята на роботу 11 червня 2007 року, період роботи - 148 днів; - ОСОБА_44 уплатила у 2008 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати -7046.58 євро, прийнята на роботу 11 червня 2007 року, період роботи - 221 день, дата припинення 03 жовтня 2008 року; - ОСОБА_20 уплатила у 2009 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати - 8411.70 євро, період, на який нараховувалася кількість днів 02 лютого 2009 року - 31 грудня 2009 року; - ОСОБА_20 уплатила у 2010 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати - 6320.56 євро, період, на який нараховувалася кількість днів 01 січня 2010 року - 31 грудня 2010 року; - ОСОБА_20 уплатила у 2011 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати - 7714.32 євро, період, на який нараховувалася кількість днів 01 січня 2011 року - 31 грудня 2011 року; - ОСОБА_20 уплатила у 2012 році за роботу по обслуговуванню будинку, яку виконувала: ОСОБА_45 в якості зарплати - 6008.34 євро, відповідає періоду роботи 152 дні. /а.с.163-175/

Згідно повідомлення Державної Прикордонної служби України №0.184-6112/0/15-19-вих. від 14 лютого 2019 року, у відомостях про осіб, які перетнули державний кордон України наявна інформація щодо перетинання державного кордону України: ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пункт пропуску Чоп (Тиса), дата перетину 16 жовтня 2014 року, напрям виїзд. /а.с.180/

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні дала покази /а.с.206-207/ про те, що вона є рідною сестрою першого чоловіка ОСОБА_48 , стосунки у них гарні, брат помер у 1997 році. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 жили, як чоловік та дружина, ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) був як батько для її ( ОСОБА_15 ) меншого сина на весіллі, внучка родилася і він виносив її на руках, допомагав, коли захворіла невістка. ОСОБА_5 їздив до них додому та гарно ставився до матері свідка. Вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) проживали з 2003 року, в них було сумісне майно. В кінці 2002 року свідок була у них на днях народження, на весіллі доньки свідка вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) були присутні. Він ( ОСОБА_5 ) проживав, як чоловік, на Троєщині у квартирі ОСОБА_3 . Збиралися кожен місяць, або в селі, разом приїжджали він ( ОСОБА_5 ) косив і картоплю копав, допомагав по господарству, стосунки між ними були як чоловіка і дружини, кошти , як і господарство у них було спільне. Поховання ОСОБА_5 було в с.Романівка, хоронила ОСОБА_3 , як і оплачувала операцію. ОСОБА_5 довго не хворів та пішов з життя раптово, будинком він марив, все уявляв, що його відремонтує. Свідок до ремонту в будинку не була, а тільки після, вони зробили все гарно, переробили, добудували, зараз там ніхто не живе.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні дала покази /а.с.207-209/ про те, що знає ОСОБА_3 та ОСОБА_5 близько 10 років, вони тісно дружили. Між ними ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) були гарні стосунки, вони разом все доглядали, вели спільно господарство, ОСОБА_3 , перебуваючи на заробітках в Італії пересилала гроші. Чоловік свідка дружив з її ( ОСОБА_15 ) чоловіком. Свідок познайомилася з ними в 2010 році в Попільні, разом їхали додому, між ними ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) було все гарно, в шлюбі вони не перебували, але ставились один до одного, як чоловік та дружина. Будинок на той час був звичайний сільський, зараз це сучасний будинок з прекрасним ремонтом, підлога з підігрівом. В проведенні ремонту в домогосподарстві допомогло те, що ОСОБА_52 ) працювала в Італії, вони разом фізично працювали, крім того в неї окрім пенсії була ще й робота. Шлюб вони уклали років 4-5 тому. Свідок була в них ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) не раз, в них було все спільне, тримали багато кролів, все робили разом, ОСОБА_3 більш на кухні, але і на городі і скрізь були разом. До них постійно приїжджали діти ОСОБА_3 ОСОБА_43 та ОСОБА_54 з дружинами та дітьми. Коли він ( ОСОБА_5 ) хворів, ОСОБА_43 возив його по лікарнях, невістки його почергово доглядали, не його діти, а діти ОСОБА_3 , і дуже гарно відносилися, приймали як батька. Хоронили ( ОСОБА_5 ОСОБА_3 та її діти, встановили пам`ятник, його діти навіть не запитали. ОСОБА_1 (дочку ОСОБА_5 ) вже на похороні бачила, а сина його не знає.

Свідок ОСОБА_56 в судовому засіданні дала покази /а.с.209-210/ про те, що вона проживає в с.Романівка, навпроти будинку ОСОБА_5 , знайома з ОСОБА_3 та з дочкою ОСОБА_5 - ОСОБА_1 . Свідок вказала, що вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) проживали разом, вели господарство, ремонтували будинок, обробляли земельну ділянку, свідок ходила до них у гості. ОСОБА_1 ( доньку) бачила тільки як ОСОБА_5 захворів. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 завжди були разом, жили гарно, як подружжя, з якого року не пам`ятає, але вже давно, ще як бабуся була жива, вони її доглядали. Про те чи вони одружені не питали, але вони були як сім`я, в них були теплі відносини. Він користувався ОСОБА_3 карткою, вона його. Ремонт розпочали, ще коли була жива бабуся, там все змінилося, багато добудов, перероблений хлів, зроблено огорожу, вони все робили удвох. Діти ОСОБА_3 приїжджали практично кожні вихідні, дітей ОСОБА_5 побачила вже в кінці, як він дуже сильно хворів, а ОСОБА_61 тільки на похороні. ОСОБА_3 діти відносились до ОСОБА_5 дуже добре, як до рідного батька.

Свідок ОСОБА_63 в судовому засіданні дав покази /а.с.211/ про те, що знає ОСОБА_3 , вона проживала з ОСОБА_5 ще з 2003 року, він сам говорив, що проживають. Вони жили разом гарно, хату будували разом. ОСОБА_3 працювала за кордоном, пересилала кошти. ОСОБА_5 казав при свідкові, що їздив отримувати переказ від ОСОБА_3 , вони разом купляли матеріал. Це була одна родина, вони один одного розуміли, робили все разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Хлопці (сини ОСОБА_15 ) відносились до ОСОБА_5 дуже добре, як до рідного батька, а він ( ОСОБА_5 ) сприймав їх, як своїх. Рідний син ОСОБА_67 не приїжджав до нього.

Свідок ОСОБА_68 в судовому засіданні дав покази /а.с.212-213/ про те, що він має будинок по сусідству в АДРЕСА_18 , що межує з будинком ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Будинок свідок має з 1997 року, знав матір ОСОБА_5 , товаришували по сусідські, допомагали один одному. Потім вони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ) почали жити без шлюбу, потім одружилися. Коли ОСОБА_69 виїжджала, то вони все це обговорювали, він ( ОСОБА_5 ) чекав гроші на ремонт. Вони зробили хороший ремонт, побудували паркан, хлів, зробили підлогу з підігрівом в будинку, перепланували його. ОСОБА_5 постійно кликав його допомагати в ремонтних роботах та про їх проведення свідок був обізнаний. З ОСОБА_3 ( ОСОБА_15 ) свідок познайомився на початку 2000-х років, побачив що городі порається якась жінка, він думав, що вона дружина та навіть не знав, що вони не одружені, дізнався після того, як повідомив ОСОБА_5 . Відносини між ними ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) були хороші, все робили спільно, тому що самому це неможливо було б зробити, в них був спільний бюджет і вони придбали разом легковий автомобіль. ОСОБА_52 ) працювала за кордоном і надсилала гроші ОСОБА_5 . Її ( ОСОБА_3 ) діти були для нього як рідні, вони постійно приїжджали з сім`ями, його ( ОСОБА_5 ) діти не їздили, за що він на них ображався.

Свідок ОСОБА_71 в судовому засіданні дала покази /а.с.220-221/ про те, що з ОСОБА_3 вона познайомилась у 1989 році, як вийшла з декретної відпустки, вона працювала в неї контролером відділення банку. Спочатку була як підлегла, потім вони здружилися. З ОСОБА_5 свідок познайомилася у 1997 році, як у неї помер дідусь і вона його хоронила. З ОСОБА_3 він познайомився коли у ОСОБА_3 помер чоловік і свідок попросила її їхати з нею, це було влітку 1998 року. Вони почали зустрічатися навесні 2002 року, а коли постало питання з матір`ю, він звернувся до своєї дружини, щоб перевезти її у квартиру, йому відмовили, це було 2009 року і вони домовились забрати матір ОСОБА_5 до ОСОБА_3 . Запрошували свідка в гості, але її чоловік хворів, та вони не могли спілкуватися кожен день. Коли чоловік свідка помер, ОСОБА_5 їй все допомагав. В 2006 році в квартирі вони святкували 50-річчя ОСОБА_3 , в 2009 році 60-річчя ОСОБА_5 , він там проживав вже 4 роки, вони вели господарство разом. Коли ОСОБА_3 одружувала меншого сина - ОСОБА_74 , то ОСОБА_5 був на весіллі названим батьком. Свідок іноді приходила та бачила, вони забрали бабусю, то вона в кімнаті жила, а вони на кушетці. У ОСОБА_5 був автомобіль - Москвич, а потім ОСОБА_3 поїхала на заробітки, приїхала з грошима та купили за спільні кошти новий легковий автомобіль. Вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) приходили до свідка разом, як подружжя і вони їздили до сестри ОСОБА_5 , до батьків на дачу, воно часто її підвозили, він їй допомагав. В Романівку свідок не їздила, але в Києві зустрічалися. Вони все разом робили, говорили, що в них господарство, між ними були дуже теплі стосунки та вони гарно проживали, як чоловік та дружина, поважали один одного. ОСОБА_75 допомагали їм, дочку ОСОБА_5 - ОСОБА_76 бачила на весіллі та один раз коли він був хворий. ОСОБА_5 скаржився на своїх дітей, що не приїжджають.

Також, в судовому засіданні було оглянуто надані представником Позивача фотознімки на яких відображено відвідування нею з ОСОБА_5 в період з 2003 року по 2012 рік сімейних свят, весілля меншого сина ОСОБА_77 та фотознімки з їх спільного побуту за вказаний період.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 30 грудня 2005 року по 08 жовтня 2014 року, оскільки Відповідачами заперечується її право на частку в належному її покійному чоловіку майні та наслідком встановлення даного факту є визнання права власності Позивача на 1/2 частину майна, власником якого був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та з яким вони з 08 жовтня 2014 року по час смерті спадкодавця перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно із статтями 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У визначений законом шестимісячний строк Позивач звернулась до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини другої, четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичне поняття шлюбу визначено в частині першій статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пленум Верховного Суду України в пункті 20 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказав, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Надані Позивачем фактичні докази підтверджують наявність між Позивачем та ОСОБА_5 фактичних шлюбних стосунків, проживання з ним однією сім`єю з 2005 року, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, тобто, що між ними мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю, у розумінні статті 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї.

Характер відносин між Позивачем та ОСОБА_5 , як то наявність ознак спільного проживання сім`єю, а саме проживання разом, ведення спільного господарство та наявність єдиного бюджету вбачається з 2005 року, як то переведення на ім`я ОСОБА_5 коштів в розмірі 5000 євро /а.с.83, 176, 177/ та подальше придбання ним 23 лютого 2007 року спірного автомобіля на своє ім`я /а.с.75-76/, укладенням сином Позивача 09 лютого 2005 року договору на послуги стільникового зв`язку для номеру НОМЕР_21 , яким користувався ОСОБА_5 /а.с.52-53/.

Дані ознаки в сукупності з наданими документальними підтвердженнями, як то фотознімки зі спільного святкування разом сімейних свят, замовлення на виконання робіт та придбання товарів доводять факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу.

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт перебування Позивачки та ОСОБА_5 у спірний період у фактичних шлюбних відносинах та їх покази у сукупності з документальними підтвердженнями вказують на те що між ними в період з 30 грудня 2005 року по 08 жовтня 2014 року склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, який визначальний для вирішення даного майнового спору та вказують на те, що між ними велося спільне господарство, був наявний спільний бюджет, проводилися спільні витрати та було придбано майно в інтересах сім`ї.

Показання свідків є одним із засобів доказування для доведення обставин справи, оскільки це повідомлення особою про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі.

Аналіз наданими свідками показів свідчить про те, що свідки сприймали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як подружню пару завчасно до укладення між ними шлюбу та в загальному висновку підтверджують період, який Позивач вказала для встановлення їх з ОСОБА_5 факту проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу.

Відповідачами під час судового розгляду справ доказів на спростування підтвердження даного факту надано не було.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина перша, друга статті 321 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно із частиною третьою, четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної із сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбанні (набутті) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю, такого висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №129/2115/15-ц постанова від 14 лютого 2018 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, від якого не відступив і Верховний Суд, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Надаючи оцінку джерелу походження коштів, за які було набуто спірне майно, суд знаходить доведеною обставину того, що воно придбавалось за спільні грошові кошти членів сім`ї та є спільною сумісною власністю Позивача та ОСОБА_5 , за час їх проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, а збільшення вартості майна відбулося на користь сім`ї, а витрачання коштів здійснювалось на спільні цілі, доказів на підтвердження протилежного Відповідачами надано не було.

Позивач тривалий час з 2004 року по даний час періодично (за виключенням періоду з 2012 року по 2014 рік) працювала за кордоном та мала постійний заробіток /а.с.163-173/, який вона отримувала в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 з 01 вересня 2010 року звільнився з роботи за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України, інші записи, щодо його працевлаштування відсутні.

Позивачем надано належні та допустимі докази про участь у придбанні 23 лютого 2007 року спірного майна - автомобіля марки HYUNDAI TUCSON, державний номер НОМЕР_1 , враховуючи переведення Позивачем 08 листопада 2006 року значної суми коштів - 5000 євро на ім`я ОСОБА_5 перед (за три місяці) придбанням автомобіля, а тому ступінь участі Позивача працею й коштами в придбанні спірного майна є доведеною, що є підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

Відповідачі на спростування доводів Позивача, які б підтверджували придбання ОСОБА_5 автомобіля за особисті кошти суду не надали.

Відповідно до пункту 2, 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною першою статті 62 СК України передбачено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись до суду із позовом, Позивач вказала, що з 2002 року вони проживаючи з ОСОБА_5 однією сімє`ю без реєстрації шлюбу, також за рахунок спільних коштів та трудових затрат, істотно поліпшили належний ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом будинок, шляхом проведення його реконструкції, добудов та перепланування, в зв`язку з чим збільшилась площа будинку, загальна з 83.3 м2 до 114.6 м2, житлова з 42.0 м2 до 99.3 м2, перебудовано господарські будівлі, встановлено скважина та нову огорожу. В зв`язку з реконструкцією нерухомого майна, відповідно змінився і відсоток зносу нерухомості, в сторону зменшення, а саме житлового будинку на 40 %, господарських будівель з 6 % до 40 %.

Надані Позивачем під час розгляду справи докази підтверджують наведені нею обставини та вказують на наявність підстав для віднесення даного майна до об`єкту спільної сумісної власності подружжя. Збільшення вартості майна відбулося внаслідок спільної праці Позивача та ОСОБА_5 , ведення ними спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, період збільшення вартості майна відповідає встановленим обставинам справи та доводиться конкретними фактами, а саме документальними підтвердженнями перебування Позивача на роботі за кордоном та отримання коштів в іноземній валюті, станом будинку в 2010 році та на даний час та підтверджується також показами свідків, що дозволяє надати спірному майну правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності врегульовано Главою 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині визнання за Позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , як об`єкту нерухомого майна, вартість якого була збільшена за рахунок спільних трудових та грошових затрат є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, в зв`язку з набуттям Позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , до Позивача переходить право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0.2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 , без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем на підставі наданих фактичних доказів, доведено суду факт проживання її з ОСОБА_5 однією сімє`ю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, а отже існування усталених відносин, що притаманні подружжю та Позивачем доведено наявність підстав для визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою та наявність підстав для виділення їй у власність 1/2 частки спірного майна.

Відповідачами обставин протилежного, на спростування заявлених Позивачем вимог надано не було.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі то судовий збір в розмірі 3148.75 гривень, сплачений Позивачем підлягаю стягненню на її користь з Відповідачів в розмірі 1574.38 гривень з кожного.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Пленумом Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; статтею 120 ЗК України; статтями 3, 21, 57, 60, 62, 69, 70, 74 СК України; статтями 15, 16, 316, 317, 328, 368, 1216, 1217, 1218, 1261, 1270 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімє`ю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнання права власності на 1/2 частину легкового автомобіля - задоволити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 30 грудня 2005 року по 08 жовтня 2014 року (дату укладення шлюбу).

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , як об`єкту нерухомого майна, вартість якого була збільшена за рахунок спільних трудових та грошових затрат.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0.2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0 5МТ4, 2007 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1574.38 гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1574.38 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник