КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Державне підприємство «ЕКО», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерський міст» про визнання недійсним рішення засновників та скасування державної реєстрації,

встановив:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Державне підприємство «ЕКО», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерський міст» про визнання недійсним рішення засновників та скасування державної реєстрації - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням, 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що оскаржуване рішення порушує його права та обов`язки, посилаючись на те, що судом було помилково встановлені обставини, які стосуються створення ОСББ «Печерський міст», співзасновником та учасником якого він є. Вказує, що він не був залучений до участі в справі та про оскаржуване рішення йому стало відомо від ОСОБА_3 10 серпня 2019 року.

Посилаючись на вищевказані обставини, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ст.2, ст. 17 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року, оскільки ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи та в апеляційній скарзі посилається на те, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та обов`язки.

Разом з тим, апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, оскільки в апеляційній скарзі не зазначено, яке рішення просить ухвалити скаржник за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідно до повноважень апеляційного суду, що передбачені ст. 374 ЦПК України.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 7 частини першої цієї статті.

Статтею 376 ЦПК України визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення змінити, відхиливши доводи позивача та його посилання на докази.

Однак, в апеляційній сказі скаржником не зазначено, в якій конкретній частині він просить змінити рішення суду та в чому полягає така зміна рішення, враховуючи те, що оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук