ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 644/10371/16-ц

Провадження № 22-ц/818/2062/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: начальник філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» Сороколіт Оксана Василівна, старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленко Олександр Валентинович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, ухвалене 15 лютого 2019 року об 11 годині 11 хвилин у складі судді Зябрової О.Г. (повний текст рішення складений 18 лютого 2019 року),

УСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернув ся до суду з позовом, після уточнення якого у квітні 2018 року (т.1 а.с. 138) просив визнати незаконними дії начальника філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» (надалі філія ПАТ «Ошадбанк») Сороколіт Оксани Василівни щодо не виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі 644/10697/15-ц, зобов`язати ОСОБА_2 виконати вказане рішення суду, за невиконання рішення суду зобов`язати ОСОБА_2 виплатити нанесену йому матеріальну шкоду в сумі 3000 гривень і зобов`язати старшого державного виконавця Київського ВДВС Ярмоленка О.В. сплатити 4000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2016 начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 зобов`язано провести перевірку заяв ОСОБА_1 від 28.07.2015 року, 10.08.2015 року, 25.08.2015 року, 17.09.2015 року у присутності ОСОБА_1 Проте, ОСОБА_2 добровільно виконати вказане рішення відмовилась, у зв`язку із чим позивач пред`явив виконавчий лист до Київського ВДВС для примусового виконання. Державний виконавець закрив виконавче провадження, не виконавши при цьому рішення суду.

Рішенням Орджонікідзевсього районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження вже скасована судовим рішенням в іншій цивільній справі, тому у дійсній цивільній справі відсутній предмет спору. При цьому завдання діями відповідачів матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 не доведено. До того ж обраний позивачем спосіб захисту порушеного права з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів» є неналежним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що навіть після скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, державний виконавець ОСОБА_2 відмовляється виконувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі 644/10697/15-ц. При цьому посилання суду на наявність відкритого виконавчого провадження проти ОСОБА_2 матеріалами справи не доведено. Жодних виконавчих дій державним виконавцем не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2016 , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.06.2016 ( т.2 а.с. 9-10, 13-26, 28-34), частково задоволено позов ОСОБА_1 Визнано незаконними дії виконуючого обов`язки керуючого ТВБВ №10020/0327 ОСОБА_4 по перевірці заяви ОСОБА_1 від 23.07.2015 року. Зобов`язано керуючого ТВБВ №10020/0327 ОСОБА_4 надати відповіді на поставлені питання у заяві від 23.07.2015 року та провести перевірку заяви від 23.07.2015 року у присутності ОСОБА_1 Визнано незаконними дії заступника начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 по перевірці заяв ОСОБА_1 від 28.07.2015 та 10.08.2015. Зобов`язано заступника начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_6 провести перевірку заяви від 28.07.2015 та 10.08.2015 у присутності ОСОБА_1 Визнано незаконними дії начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 по перевірці заяв ОСОБА_1 від 25.08.2015 та 17.09.2015. Зобов`язано начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 провести перевірку заяви від 28.07.2015, 10.08.2015, 25.08.2015, 17.09.2015 у присутності ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_4 , заступника начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 , начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3750 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3750 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_4 , заступника начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 , начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , начальника філії ПАТ «Ощадбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

З 11.08.2016 в провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління у Харківській області (надалі Київський ВДВС) Ярмоленко О.В. на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження (ВП) за номером 51939145 з виконання виконавчого листа № 644/10697/15-ц від 12.07.2016, виданого на виконання вищезазначеного рішення суду в частині зобов`язання начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 провести перевірку заяви від 28.07.2015, 10.08.2015, 25.08.2015, 17.09.2015 у присутності ОСОБА_1 (т.1 а.с. 144 - 148).

Згідно даних наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження 12.08.2016 державним виконавцем Київського ВДВС Ярмоленко О.В відкрито ВП № 51939145 та 19.08.2016 за заявою боржника провадження виконавчих дій відкладено (т.1 а.с. 150-151, 154).

Відповідно до акту державного виконавця від 29.08.2016 по ВП № 51939145 рішення суду виконано фактично та повно у відповідності до виконавчого документу, а саме: начальником філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 проведено перевірку заяв від 28.07.2015, 10.08.2015, 25.08.2015 та заяви від 17.09.2015 у присутності ОСОБА_1 . Постановою від 09.09.2016 виконавче провадження ВП № 51939145 закінчено (т.1 а.с. 155, 158).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2017, яка набрала чинності, вищезазначену постанову державного виконавця від 09.08.2016 визнано неправомірною та скасовано. Зобов`язано державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 644/10696/15-ц, виданим 12 липня 2016 року, в частині зобов`язання начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 . провести перевірку заяви від 25.08.2015, 17.09.215 у присутності ОСОБА_1 Зобов`язано старшого державного виконавця Київського ВДВС Ярмоленка О.В. провести виконання за вказаним виконавчим листом у відповідності до вимог закону (т. 1 а.с. 128-130).

Відмовляючи позивачу у задоволені позову, суд виходив з того, що підстави для його задоволення відсутні. Оскільки вищезазначеною ухвалою суду постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 644/10696/15-ц скасовано, що свідчить про відсутність предмету спору.

Судова колегія вважає зазначений висновок суду помилковим та таким, що не відповідає встановленим у справі обставинам.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2016 року і просив покласти на ОСОБА_2 обов`язок виконати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2016 в частині проведення перевірки його заяв від 28.07.2015, 10.08.2015, 25.08.2015, 17.09.2015 у присутності ОСОБА_1 , визнати дії державного виконавця незаконними, скасувати постанову про закриття виконавчого провадження та відшкодувати завдану позивачу ОСОБА_2 та державним виконавцем моральну шкоду, що виразилася у стражданнях та хвилюваннях з приводу невиконання рішення суду (т.1 а.с. 1).

Після набрання чинності ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 позивач уточнив позов (т.1 а.с. 138) та просив визнати бездіяльність ОСОБА_2 щодо невиконання вищезазначеного рішення суду незаконною, зобов`язати її виконати рішення суду та стягнути з відповідачів завдану невиконанням рішення моральну шкоду.

Оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 встановлено неналежне виконання державним виконавцем рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2016, зазначені обставини не підлягають доведенню при розгляді дійсної цивільної справи відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України.

Проте суд не дав належної оцінки змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2017, обмежившись лише констатацією факту скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, і дійшов необґрунтованого висновку про відсутність предмету спору.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях ЄСПЛ указує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним щодо однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні ст.6 конвенції (§63 рішення від 28.07.99 у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», §40 рішення від 19.03.97 в справі «Горнсбі проти Греції»).

У §28 рішення ЄСПЛ від 11.12.2008 в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

ЄСПЛ у §100 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав, що існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2016. Посилання суду на те, що його примусове виконання триває, не звільняє відповідачів від обов`язку виконати рішення суду.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У ст.23 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов`язків.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173 та 1174 ЦК України відповідно.

За ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, АРК або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст. 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій чи бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Законів України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.98 № 202/98-ВР (надалі Закон № 202/98-ВР) та «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-XIV (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.2 ст.87 закону №606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.3 ст.11 закону №202/98-ВР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що в справах за позовами фізичної особи про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної працівником юридичної особи під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов`язків та заподіяної діями (бездіяльністю) державних виконавців, відповідачами повинні бути відповідна юридична особа, в якій працює особа діями якої завдано шкоди, відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці та відповідні територіальні органи Державного казначейства.

У справі, що переглядається, суд, розглядаючи позов до начальника філії ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 і старшого державного виконавця Київського ВДВС Ярмоленка О.В. про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди, не з`ясував, кого саме вважає позивач заподіювачем шкоди та не роз`яснив йому право долучити до участі у справі належних відповідачів - ПАТ «Ощадбанк», Київський ВДВС і Державну казначейську службу України в особі відповідного територіального органу.

Без надання оцінки судом першої інстанції вказаним обставинам ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими в ст.ст. 12, 189, 197, 264, 265 ЦПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.42, ст.48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно зі змістом статей 4, 51 ЦПК України обов`язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. У разі пред`явлення позову до неналежних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі. Разом з тим, суд зобов`язаний роз`яснити позивачу його право заявити позов до належного відповідача. При цьому на стадії апеляційного перегляду справи суд позбавлений можливості заміни неналежних відповідачів.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст. 367 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, рішення суду належить скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити з інших підстав.

Викладене не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з позовом до суду для захисту свого права, вірно визначивши коло відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» ОСОБА_2, старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленка Олександра Валентиновича відмовити з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний