Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/845/19

номер провадження 2/695/758/19

27 червня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона із відповідачем по справі 29.07.2016 року зареєструвала шлюб, від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає разом із позивачем по справі та перебуває на її утриманні.

Позивач наполягає, що шлюбні відносини між сторонами не склалися, відповідач проживає окремо та добровільно не надає допомоги на утримання своєї дочки, яка фактично проживає із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось, а тому позивач звернулася до суду із позовом яким просила стягнути із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн..

Окрім того позивач наполягає, що вона знаходиться у вимушеній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, постійного доходу не має та не має можливості працевлаштуватися, а тому перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідач відмовляється надавати допомогу на її утримання, а тому вона змушена була звернутись до суду із вказаною позовною заявою про стягнення із відповідача також аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 2000 грн. щомісяця починаючи х дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ухвали суду від 01.04.2019 року дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав частково з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву, представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до відзиву ОСОБА_2 , останній позовні вимоги визнав частково, однак просив суд стягувати із нього аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того просив стягувати із нього на користь відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що має сукупній щомісячний дохід у розмірі 7000-8000 грн., якого буде недостатньо для належного забезпечення вимог позивача. Окрім того наполягав на відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо можливості сплати відповідачем аліментів у заявленому нею розмірі.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 10.05.2018 року) ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач по справі не заперечує факту, що він є батьком малолітньої ОСОБА_3 , яка фактично перебуває на утриманні позивача, яка у свою чергу здійснює догляд за останньою до досягнення дитини трирічного віку, а тому не має можливості працевлаштуватися.

За таких обставин, керуючись нормами ч. 1 ст. 82 ЦПК України наведені вище обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , а тому, відповідно до вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього також покладається обов`язок щодо належного її утримання та матеріального забезпечення у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останньої.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як вбачається із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач наполягає, що відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим адже працевлаштований та отримує достатньо заробітну плату, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, який заявлений позивачем.

Відповідно до змісту ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Однак суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача так і відповідача та розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог.

Разом із тим, матеріали справи не містять жодних доказів наявності можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для виконання всіх зобов`язань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було, окрім того позивач просить стягувати аліменти із відповідача ще й на своє утримання, що безумовно впливає на фінансові можливості самого відповідача.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Разом із тим відповідач у відзиві на позовну заяву визнає, що отримує дохід не менше 7000-8000 грн. щомісячно, а тому має можливість сплачувати аліменти на дитину в сумі 2000 грн.

Суд враховує, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід від тренерської діяльності, що стверджується ним самим, не має інших аліментних зобов`язань, є фізично здоровим, отримує постійний, стабільний заробіток, а тому суд приходить до переконання, що відповідач по справі повинен сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття у розмірі 2500 грн., що буде відповідати вимогам чинного законодавства, інтересам дитини, справедливому та об`єктивному вирішенню справи на підставі саме тих доказів, які подані позивачем.

Окрім того суд враховує, що відповідно до норм, визначених в ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки позивач на даний час не працює.

Разом із тим при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що позивачем не надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти на її утримання саме у заявленому нею розмірі.

За таких обставин, взявши до уваги пояснення відповідача, суд приходить до переконання про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дрружини у твердій грошовій сумі, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1000 грн., що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам позивача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд також вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягти судові витрати на користь держави у розмірі 1536 грн. 80 коп., оскільки позовна заява містить дві позовні вимоги.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 75, 84, 150, 180, 182, 183, 191 СК України та ст.4, 12,81, ч.6 ст.141, ст., ст. 206, 263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 04.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 04.03.2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 коп., який сплатити на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Середа Л.В.