Справа № 308/1487/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 червня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря Боти О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зняття з реєстрації особи,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою, який зареєстрований 08 листопада 2007 року Ужгородським міським ДОРАЦС, за актовим записом №762 та зняти ОСОБА_3 з реєстрації як таку що втратила право на житло за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що 08.11.2007 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському РАЦСі Закарпатської області, актовий запис №762 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу спільних дітей немає. Сумісне спільне життя не склалося і стало неможливим із-за відсутності взаєморозуміння, різних погляді на життя, психологічної та фізичної несумісності. Основною причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідачка пішла з дому ніби на роботу, однак на роботу без жодних причин не з`явилася, у Зузку з чим позивач звернувся із заявою до органів поліції, про зникнення відповідачки. Однак через три доби відповідачка з`явилася дома на 15 хвилин та нічого не пояснивши знову пішла в невідомому напрямку. Місце її перебування позивачу не відоме. Поведінка позивачки є невмотивованою, що викликає у позивача побоювання за власне життя та майно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Понзель ОСОБА_4 .Й., підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 08.11.2007 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 762. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.11.2007 року. (а.с.4)

Судом також встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, проживають окремо.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Також судом встановлено, що Ужгородським відділом поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області 29.12.2018 року відкрито кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004171 за ч. 1 ст. 115 КК України, за заявою ОСОБА_1 про те, що 27.12.2018 року приблизно 06 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 вийшла на тимчасове місце своєї роботи та по теперішній час додому не повернулася. (а.с.11-14)

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що факт реєстрації відповідачки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 порушує права позивача ОСОБА_1 щодо користування та розпорядження вказаним будинком, а також викладає в нього побоювання за житло.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житлом за адресо АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 13, 76, 89, 265, 273, 280, 282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд -

вирішив:

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 08.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 762 розірвати.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житлом за адресо АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації з даного житлового будинку.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов