Справа №463/7685/18
Провадження №2-зз/463/10/19
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

21 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.

з участю секретаря судового засідання Прошляк В.-А.П.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

заявник звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 10 липня 1987 року.

Заяву мотивує тим, що відповідачем ОСОБА_3 було сплачено повністю суму заборгованості позивачеві ОСОБА_2 З моменту ухвалення рішення по справі від 11 грудня 1987 року минуло вже більше 30 років. Будинок на який було накладено арешт переоформлений на заявницю ОСОБА_1, яка являється дочкою відповідачки. Вважає, що підстав для подальшого вжиття заходів забезпечення позову немає, сума боргу виплачена.

В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомленні у встановленому законом порядку. Заявник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд питання про скасування забезпечення позовних вимог без її участі.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд заяву задовольняє з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судом встановлено, що ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 10 липня 1987 року постановлено, що в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, накладено арешт на всі приміщення другого поверху і половину підвалу жилого будинку №31 по вул. Тітова у м. Львові-Винники, які належать на праві особистої власності відповідачці ОСОБА_3; заборонено відповідачці ОСОБА_3 вчиняти угоди про відчуження половини жилого будинку №31 по вул. Тітова у м. Львові-Винники до часу виконання рішення суду по вищезгаданій справі.

Рішенням Червоноармійського районного суду м.Львова від 11 грудня 1987 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволити. Рішення суду набрало законної сили.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 24.11.1997р. право власності на буд. 31 по вул. Грушевського (Тітова) у м. Львів-Винники належало ОСОБА_4, який являється сином ОСОБА_3, та який помер 01.12.1995р. Крім того, відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_1 Остання являється його правонаступником, а тому звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до супровідного листа голови суду ОСОБА_5 від 03.03.1997 р. ухвалу Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 10 липня 1987 року відкликано.

В матеріалах підшивки зберігання справ у архів за 1987 рік №910-1019 міститься супровідний від 05.03.1997р. з якого вбачається що було направлено ухвалу про зняття арешту з буд.31 по вул. Тітова в м. Винники для виконання. Однак такої ухвали в підшивці немає.

Згідно із ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, судом встановлено, що на даний необхідність у забезпеченні позову відпала, забезпечення позову у виді накладення арешту на всі приміщення другого поверху і половину підвалу жилого будинку №31 по вул. Тітова у м. Львові-Винники, які належать на праві особистої власності відповідачці ОСОБА_3; заборони відповідачці ОСОБА_3 вчиняти угоди про відчуження половини жилого будинку №31 по вул. Тітова у м. Львові-Винники до часу виконання рішення суду по вищезгаданій справі, порушують права заявника.

Враховуючи наведе вище, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.158 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме: арешт на всі приміщення другого поверху і половину підвалу жилого будинку №31 по вул. Грушевського (Тітова) у м. Львові-Винник, заборону вчиняти угоди про відчуження половини жилого будинку №31 по вул. Грушевського (Тітова) у м. Львові-Винники, накладених ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 10 липня 1987 року.

Копію ухвали для виконання направити до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвала суду складена та підписана 21 березня 2019 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Жовнір Г.Б.