Справа № 199/4870/19
(2-о/199/164/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В.,при секретарі Куземі О.Г., за участі: представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Булаха М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, заінтересовані особи: Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з даною заявою та просила встановити факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

У підтвердження заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявника, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом комунального господарства виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів 29.11.1978 року, після смерті якого спадщину фактично прийняв його син, ОСОБА_4 , але не встиг оформити своїх спадкових прав. Єдиним спадкоємцями першої черги до майна ОСОБА_4 є заявник, його дружина ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою оформлення спадкових прав заявник звернулась до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 12.04.2019 року Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою на ім`я заявника видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Інша 1/2 частина будинку залишилась відкритою для спадкування після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину будинку, заявнику відмовлено у зв`язку із відсутністю факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем, ОСОБА_3 . Встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для оформлення спадкових прав на належну померлій частину житлового будинку. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Починаючи з 2003 року заявник постійно проживала разом з чоловіком та його батьками в будинку за адресою АДРЕСА_1 . В ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 помер свекор заявника, ОСОБА_5 , а в 2009 році помер чоловік заявника ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка заявника значно погіршився стан здоров`я свекрухи, вона фактично не вставала з ліжка, потребувала постійного догляду та медичного лікування. Відтак з 2009 року заявник здійснювала догляд за свекрухою та проживала однією сім`єю разом з нею.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, ДМР, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Представник іншої заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив рішення ухвалити на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОВ ОСОБА_8 , ОСОБА_9 В ОСОБА_10 , дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 06 березня 2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_12 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік заявника ОСОБА_4 , про що 18 травня 2009 року складено відповідний актовий запис № 3666 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть Відділ реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції. Єдиними спадкоємцями першої черги до майна ОСОБА_4 були заявник та його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні, під час допиту свідків, встановлено, що заявник з 2003 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті свекра ОСОБА_5 та чоловіка ОСОБА_4 проживала разом зі своєю свекрухою ОСОБА_3 , за якою доглядала до її смерті, так як свекруха була лежачою хворою. Згідно довідки квартального комітету від 23.01.2019 року, заявник проживає за вказаною адресою з 2007 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , інші спадкоємці, якіб прийняли спадщину в установленому законом порядку, крім заявника, відсутні.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці четвертої черги за законом, згідно ст.1264 ЦК України, оскільки в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д.

Згідно вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За наведених вище обставин суд вважає встановленим факт проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , понад п`ять років до дня відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1258, 1264 ЦК України, ст.ст.293,294,315-319 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем,- задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , понад п`ять років до дня відкриття спадщини.

Судові витрати по справі не відшкодовуються.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя