Справа № 163/2056/18 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/625/19 Категорія: 26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 08.05.2008 року, згідно якої отримала кредит в сумі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Банк, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах та кредитного ліміту, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, у зв`язку з чим станом на 19.09.2018 року вона має заборгованість перед Банком в загальній сумі 12 627,20 гривень, з них: по відсотках - 7 143,21 гривень, по пені - 8 047,87 гривень, по фіксованому штрафу - 250 гривень, по процентному штрафу - 589,39 гривень.

З врахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 627,20 гривень, з яких 3 763,78 гривень - тіла кредиту, 1 470,84 гривень - відсотків, 6 553,19 гривень - пені, 250,00 гривень - фіксованого штрафу, 589,39 гривень - процентного штрафу.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2019 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно із ст.536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ( ч.ч.1, 2 ст.634 ЦК України)

08.05.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом приєднання у формі підписаної відповідачем в якості позичальника заяви, яка, як у ній зазначено, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг.(а.с. 9-10)

Згідно із цією заявою відповідач обрала кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом у 300 гривень, базова відсоткова ставка за яким на момент підписання договору становила 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Термін дії картки у заяві не визначений.

Відповідач своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Банку та те, що ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були наданій їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Також 08.05.2008 року відповідач своїм підписом посвідчила ознайомлення з довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (далі - Умови).

Цими Умовами встановлено базову процентну ставку у 3,0% в місяць (36% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, та сплатою обов`язкового щомісячного платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Умови кредитування картки "Універсальна" передбачають пеню за несвоєчасне погашення заборгованості двох видів: 1) базова процентна ставка за договором/30 за кожний день прострочення кредиту; 2) 1% заборгованості, але не менше 10 гривень, що нараховується раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів на суму більше 50 гривень.

Ті ж Умови кредитування "Універсальна" встановлюють штраф в розмірі 250 гривень плюс 5% від суми позову у випадку порушення строків будь-яких платежів за договором більше 120 днів, а також комісії за моніторинг неактивної карти.

Відповідно до нової редакції статуту акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", яке у свою чергу було правонаступником прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

Згідно з уточненої позовної заяви банк просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2008 року, що виникла станом на 19 вересня 2018 року у розмірі 12 627,20 гривень, яка складається з : 3 763,78 гривень - тіла кредиту, 1 470,84 гривень - відсотків, 6 553,19 гривень - пені, 250,00 гривень - фіксованого штрафу, 589,39 гривень - процентного штрафу ( а.с. 53-54).

До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за змістом яких, такі поширювались на правовідносини, що виникли не раніше як з 29 липня 2009 року, у той час як відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, чинними станом на 08.05.2008 року.

Умови і Правила, з якими відповідач ознайомилась і які діяли на дату підписання заяви матеріали справи не містять.

Додані до позову Умови та правила відповідачем не підписані, а те, що при підписанні кредитного договору діяли аналогічні за своїм змістом Умови та правила, жодним доказом у справі не підтверджено.

Відтак підстав вважати Умови та Правила, що надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, є складовою частиною укладеного між сторонами договору у суду немає.

У заяві відповідача та довідці про умови кредитування визначено лише базову процентну ставку - 3 % в місяць, що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, розмір щомісячних платежів - 7 % від суми заборгованості, а також різні види комісій. Будь-яке нарахування пені і штрафів - не передбачене (а.с.9,10).

У заяві ОСОБА_1 у розділі «Відмітки банку» в графі «Номер картки» зазначений номер виданої кредитної картки - НОМЕР_1 (а.с.9 зворот). Однак не зазначено на який строк вона видавалась, також банком не надано довідки чи перевипускалась дана картка, яким чином було збільшено ліміт відповідачу з 300 гривень до 4000 гривень.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості позичальника, які є різними у своїх арифметичних складових, є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування розміру боргу.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції детально описав невідповідності у наданих позивачем розрахунках, арифметичні розбіжності та не неможливість їх перевірити, однак доводи суду першої інстанції в означеній частині апелянтом не спростовані.

Банком не надано належних та допустимих доказів, які б спростували розбіжності у складових суми заборгованості при подачі позовної заяви та в наданому на вимогу суму розрахунку суми заборгованості.

Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав.

Оскільки, належним доказом заборгованості відповідача перед банком є виписка з карткового рахунку, якого до матеріалів позову та на пропозицію суду першої інстанції позивачем не надано.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 08 травня 2008 року, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Твердження апеляційної скарги про доведеність надання ОСОБА_1 кредитного ліміту в розмірі 4000 грн., з покликанням на заяву б/н від 08.05.2008 року, є безпідставними оскільки за змістом даної заяви відповідач отримала 300 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: