Єдиний унікальний номер справи 235/2648/18
Номер провадження 2/235/1100/19
У Х В А Л А
(про забезпечення позову накладенням арешту на майно)
25 червня 2019 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді: Клікунової А.С.,
за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого ним до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного в шлюбі, -
На розгляд суду подано вказану заяву, в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з забороною вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна (в тому числі користування), в порядку вжиття заходів забезпечення позову, заявленого до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Заява обґрунтована наступним. ОСОБА_1 з 21 серпня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час спільного проживання подружжям 15 квітня 2015 року придбано квартиру АДРЕСА_2 , право власності на майно оформлено на ім`я ОСОБА_2 Шлюбні відносини на теперішній час фактично припинено. ОСОБА_1 до суду, в порядку ч. 1 ст. 69 СК України, подано позов про поділ майна, зокрема, визнати за заявником право власності на 1/2 частину вказаного об`єкту нерухомого майна. За наявними у заявника даними наразі ОСОБА_2 вчиняються дії для продажу квартири, який є предметом позову, що є загрозою виконання рішення суду.
Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Суд, оцінивши ступінь та обґрунтованість заяви про забезпечення позову, дослідивши долучені матеріали, - приходить до наступних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Суддею встановлено, що на розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області подано позов ОСОБА_1 , в якому заявлено вимоги розділу спільно нажитого майна, придбаного в період шлюбу з ОСОБА_2 в спосіб визнання за кожним права власності по 1/2 частині на таке майно на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль марки «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.04.2015 року, - власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 03.05.2019 року, за клопотанням позивача, в рамках розгляду цивільної справи було накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, Регіональним сервісним центром в Донецькій області Міністерства внутрішній справ України, на який покладено обов`язок виконання ухвали про накладання арешту на автомобіль, - суду надано відомості, що транспортний засіб 27 квітня 2019 року у територіальному сервісному центрі № 1441 м. Маріуполь був перереєстрований на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в територіальному сервісному центрі.
Вчинені дії ОСОБА_2 судом критично розцінюються, оскільки будучи обізнаною про порушений ОСОБА_1 спір про розділ спільно нажитого в шлюбі майна, - відповідачем на власний розсуд здійснено розпорядження (відчуження) спірного транспортного засобу, який є предметом заявленого позову.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Суд, з огляду на обставини, на які посилається ОСОБА_1 , прийняту відповідачем ОСОБА_2 позицію по справі, застосовуючи вищезазначені правові норми, враховуючи вказані висновки органу судової влади касаційної інстанції, - приходить до переконання про доцільність вжиття заходу забезпечення позову, щоб гарантувати рішення суду (у разі задоволення вимог про розділ майна подружжя та визнання на позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири), вжиття таких дій не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
При цьому, судом враховано положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України, за яким заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Приймаючи рішення по суті розгляду заяви ОСОБА_1 , суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За переконанням суду, вжиття заходу забезпечення позову в спосіб встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації права власності вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , - відповідає принципу співмірності та буде направлено на гарантування виконання рішення суду у разі задоволення вимог позову. Встановлення заборони користування квартирою є недоцільним, оскільки експлуатація відповідачем майна за призначенням жодним чином не може вплинути на рішення по справі за позовом ОСОБА_1
Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України суд не вбачає.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись ч. 1 ст. 149, п. 1 ч. 1 ст. 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого ним до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного в шлюбі задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.04.2015 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контор, - шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти будь-які дії реєстраційні дії щодо нерухомого майна.
В іншій частині заяви (заборони користування квартирою) відмовити.
З дотриманням ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову направити заявнику та на адресу Департаменту державної реєстрації та нотаріату для негайного виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня постановлення незалежно від оскарження.
Відповідно до ст. 353, 354 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Суддя: