Справа № 454/1205/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М., Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до закінчення сином навчання та не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 23.09.2004 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття та на даний час є студентом І курсу Львівського навчально-наукового інституту ДВНЗ «Університет банківської справи» за спеціальністю «Економіка» денної форми навчання. Відповідач коштів на навчання сина не надає, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Зазначає також, що син є інвалідом ІІІ групи з дитинства та потребує матеріальної допомоги на лікування. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просить відмовити у позовних вимогах позивачки. Зазначає, що позивач не навела доказів, що син ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, оскільки як інвалід ІІІ групи може отримувати соціальну допомогу (пенсію) по інвалідності, може отримувати стипендію, у зв`язку із тим, що проживає з позивачкою варто взяти до уваги її доходи. Окрім того, зазначає, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір його пенсії становить 6309,86грн., таким чином сукупний його дохід на особу складає 2,103грн., а тому вимога про стягнення аліментів не підлягає задоволення, оскільки сукупний дохід позивачки та сина перевищує суму його доходу.

31.05.2019 року позивач надала доповнення (уточнення) до позовної заяви та просила стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23 річного віку або припинення навчання; та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00грн.

У відзиві на уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 зазначає, що сукупний дохід ОСОБА_1 та сина становить 6610,00грн., а прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 2027грн. Стверджує, що на даний час немає можливості надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_7 , оскільки доходи останнього більші ніж у нього, та враховуючи інтереси малолітніх дітей, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов повністю. Позивач наголосила, що син має інвалідність ІІІ групи з дитинства, що підтверджено копією посвідчення та довідками, та постійно потребує коштів на лікування, тому тих коштів які він отримує ледве вистачає на його потреби. Враховуючи, що відповідач отримує пенсію а син продовжує навчання, вважає, що з нього слід стягувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Витрати на правову допомогу позивач була змушена понести через відповідача, який штучно затягував судовий розгляд та заявляв відводи судді, тому ці кошти підлягають стягненню у її користь.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, підтримував поданий відзив, просив суд врахувати той факт, що у нього на утриманні є інша сім`я та двоє неповнолітніх дітей, а його син ОСОБА_4 вже повнолітній та проживає із матір`ю, тому позов є безпідставним. Також зазначив, що немає можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки він не є засновником Фермерського господарства, а лише його представником на добровільних засадах.

Вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 23.09.2004р. видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

За час сімейного життя у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Дані факти знайшли своє спростування у матеріалах справи та не оспорюється її учасниками.

Із довідки від 07.02.2019р. виданої Державним вищим навчальним закладом встановлено, що ОСОБА_9 є студентом 1-го курсу спеціальності «Економіка» денної форми навчання Львівського навчально-наукового інституту ДВНЗ «Університет банківської справи» ІV рівня акредитації.

У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно довідки №979 від 15.04.2019р. виданої виконавчим комітетом Сокальської міської ради встановлено, що у АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_10 власник, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_9 внук.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що її син ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням та лікуванням, оскільки її доходи, стипендія та соціальна допомога на дитину-інваліда не покриває цих витрат (копії довідок від 22.05.2019р., №01-27/157 від 17.05.2019р., №03-11 від 29.05.2019р. квитанції про оплату гуртожитку).

Разом з тим, до відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 надав суду копію свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 про те, що у нього народилися діти: син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки від 20.05.2019 року Сокальського відділу Пенсійного фонду України встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Львівській області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої становить 6309,86грн.

Враховуючи, що ОСОБА_9 на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та беручи до уваги, що позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку, що не суперечить вимогам ст.183 СК України, тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача.

Суд критично розцінює доводи відповідача про те, що у нього на утриманні є інша сім`я та двоє неповнолітніх дітей, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_7 , який її потребує.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи норми Сімейного кодексу України,

суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку підлягає до задоволення.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того згідно норми ст. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В матеріалах справи наявний договір від 23.04.2019р. між ОСОБА_1 та ВП «Сокальський філіал» Адвокатського об`єднання «Солістер» надання правової допомоги, та згідно Додатку №1 до договору вартість підготовки позовної заяви становить 1000,00грн. На виконання умов договору позивач оплатила вказану суму, що підтверджується ОСОБА_13 виконаних робіт та рахунком-фактурою №1 від 08.08.2019р. та копією квитанції АТ КБ «Приватбанк».

Окрім того 31.05.2019 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом Ільницьким М.М. Відповідно до умов укладеного договору, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту, на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується сплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до опису виконаних робіт встановлено, що адвокат Ільницький М.М. надавав консультації щодо підготовки та оформлення доповнення до позовної заяви, витребував та копіював документи, брав участь у судових засіданнях, а вартість його послуг складає 1500,00грн. Вказана сума була оплачена позивачем, що стверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №29 від 31.05.2019р.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач не подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, то суд приходить до висновку, що витрати, які понесла позивач, слід покласти на відповідача у повному обсязі.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 щомісячно на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку або припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 га користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п1ятсот) грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768(сімсот шістдесят вісім) грн. 40коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2019 року.

Головуючий: Л. Ю. Фарина