ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/33/18

провадження № 22-ц/4809/880/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В.В.

секретар Лазаренко - Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач -Фермерське господарство ОСОБА_4,

представник відповідача - адвокат Марченко Юрій Анатолійович,

третя особа - Сектор державної реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року у складі судді Запорожець О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства ОСОБА_4, третя особа - Сектор державної реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації про встановлення строку дії правочину та зобов?язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Фермерського господарства ОСОБА_4, третя особа - Сектор державної реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації про визнання недійсною та скасування додаткової угоди до договору оренди землі, про виключення даних з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право та рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень про право оренди земельної ділянки.

Позов обгрунтовувала тим, що відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного 15 серпня 2007 року з ФГ ОСОБА_4., її батько - ОСОБА_3 передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,1896 га, розташовану на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в оренду фермерському господарству на строк 10 років. Державна реєстрація договору оренди землі здійснена 15 серпня 2007 року у Новоархангельському відділі державного земельного кадастру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. Як спадкоємиця після смерті батька, вона успадкувала вказану земельну ділянку, про що отримала 12 грудня 2015 року Свідоцтво про право на спадщину. Після закінчення строку дії договору оренди землі відповідач їй земельну ділянку не повертає. Повідомив, що ОСОБА_3 уклав з ФГ 01 грудня 2013 року додаткову угоду, яка зареєстрована реєстраційною службою Нововархангельського районного управління юстиції 14 грудня 2013 року, за умовами якої строк оренди продовжено на десять років.

Підставами для визнання додаткової угоди недійсною зазначала те, що її батько не підписував додаткову угоду та нікого не уповноважував на її підписання. Крім того, в додактовій угоді відсутня істотна умова щодо визначення орендної плати з урахуванням індексації.

В ході розгляду справи змінила позовні вимоги і просила суд встановити строк дії договору оренди земельної ділянки від 15 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФГ ОСОБА_4., зареєстрованого 15 серпня 2007 року в Новоархангельському відділі КРФДП «ЦДЗК» за № 5 до 15 серпня 2017 року. Просила суд зобов?язати ФГ ОСОБА_4. повернути у її власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за актом приймання-передачі земельної ділянки, розподілити судові витрати (а.с.122-123).

Вважає, що додаткова угода передбачає лише збільшення розміру орендної плати, а не строку дії договору, оскільки у п.8 додаткової угоди передбачено строк оренди на десять років після реєстрації (перереєстрації) договору оренди земельної ділянки, а не додаткової угоди. Договір оренди землі зареєстрований 15 серпня 2007 року, тому строк його дії спливає 15 серпня 2017 року.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував рішення тим, що між відповідачем та ОСОБА_3 , батьком позивачки, було укладено договір оренди землі, а пізніше додаткова угода до договору землі, які зареєстровані в установленому законом порядку. Додаткова угода є невід?ємною частиною договору оренди землі. Договір оренди землі та додаткова угода до нього є чинними. Суд не наділений повноваженнями змінювати зміст договору, а саме встановлювати строк дії договору. Оскільки сторони продовжили строк дії договору оренди земельної ділянки на десять років, строк договору спливає 14 грудня 2023 року, підстави для повернення відповідачем земельної ділянки, відсутні (а.с.211-222).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Зазначає, що суд дав неправильну оцінку доказам, додаткова угода не продовжує термін дії договору оренди землі. Вважає, що значення має державна реєстрація договору оренди землі, а не додаткової угоди до нього (а.с.235).

Апеляційне провадження відкрито 24 травня 2019 року (а.с.237), ухвалою від 04 червня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 19 червня 2019 року (а.с.242).

У відзиві на апеляційну скаргу ФГ ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставні, необґрунтовані та не доведені. Додаткова угода до договору оренди землі, як невід?ємна частина договору оренди, створює права та обов?язки для сторін договору. За домовленістю сторін строк дії договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , було продовжено на десять років, тобто договір діє до 2023 року (а.с.246-250).

Третя особа -Сектор державної реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1, її представник та представник третьої особи -Сектору державної реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник відповідача - ФГ ОСОБА_4., заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 серпня 2007 року між ОСОБА_3 , як орендодавцем та Фермерським господарством ОСОБА_4, як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Нововархангельського району Кіровоградської області, терміном на 10 років.

Договір оренди землі від 15 серпня 2007 року зареєстрований у Нововархангельському відділі Кіровоградської філії ЦДЗК від 15 серпня 2007 року за номером 5 (а.с.21,22-24).

Пунктом 36 договору оренди землі передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

01 грудня 2013 року між ОСОБА_3 , як орендодавцем та ФГ ОСОБА_4., як орендарем, укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 серпня 2007 року, в якій передбачено внести зміни у пункт 8 - продовжити строк оренди на десять років після реєстрації (перереєстрації) договору оренди земельної ділянки та змінити пункт 9 - встановивши щорічну орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 - донька ОСОБА_3 , успадкувала вказану земельну ділянку 12 грудня 2015 року .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно пункту 40 договору оренди землі від 15 серпня 2007 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі. Договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону).

Згідностатті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі, у тому числі і щодо строку дії договору, здійснюється за взаємною згодою сторін. При цьому, за правилами статті 654 Цивільного кодексу України, зміни до договору вчиняються в такій самій формі, що і основний договір, що змінюється.

Таким чином, сторони можуть змінити строк дії договору, інші умови договору, в додатковій угоді, яка підписується сторонами та підлягає державній реєстрації. Таку додаткову угоду сторони мають право укласти в період дії договору оренди землі.

Матеріалами справи підтверджується, що додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, укладена у письмовій формі 01 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ФГ ОСОБА_4., пройшла відповідну державну реєстрацію 14 грудня 2013 року /(а.с.10).

Підписання особисто орендодавцем ОСОБА_3 договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, позивачем не заперечується.

За таких обставин підписами позивача та відповідача підтверджено, що при укладенні додаткової угоди погоджено істотні умови, зокрема, щодо строку дії договору оренди землі та розміру орендної плати.

Зміст п.8 договору оренди землі від 15 серпня 2007 року, зареєстрованого 15 серпня 2007 року, свідчить про те, що при укладенні договору оренди землі за погодженням сторін визначено строк дії договору - 10 років, починаючи з дати державної реєстрації цього договору, тобто з 15 серпня 2007 року.

Зміна договору означає, що зобов`язання сторін діють відповідно до змінених умов.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Отже, підписані та укладені договір оренди землі та/або відповідна додаткова угода до нього набирають чинності, а орендар набуває право оренди та використання земельної ділянки, саме з моменту реєстрації такого права.

Шляхом внесення змін у пункт 8 розділу «Строк дії договору», сторони погодили, що строк дії договору оренди продовжено на 10 років, починаючи з дати державної реєстрації (перереєстрації) договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, вказані зміни в п.8 договору оренди свідчать про те, що сторони збільшили строк дії договору, змінивши кінцевий строк його дії на 14 грудня 2023 року.

У ч.1 ст.627 ЦК України проголошено принцип свободи договору та передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Строк дії договору визначається на розсуд сторін, якщо тільки в законі чи акті державного органу, обов`язкового для сторін, не обмежується строк його чинності.

Чинне цивільне законодавство ( ЦК України, Закон України «Про оренду землі») не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати вказане питання, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним.

Суд першої інстанції надав оцінку доказам відповідно до вимог ст.89 ЦПК України і дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент і це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» і «Трофимчук проти України»).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 24 червня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В.В.Черненко