Справа № 466/4252/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Лань М.О.,

справа №466/4252/19

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

24.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд розірвати шлюб, який зареєстрований 21 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №140.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася.

Ухвалою судді від 28.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі.

Позивач скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позов визнала, терміну для примирення просила не надавати, просить суд розірвати шлюб.

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий 21.07.2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №140 зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /арк.спр.4/.

Від шлюбу у подружжя народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.5/.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У підготовчому засіданні суд установив, що сімейне життя подружжя з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо з вересня 2018 року, дитина проживає за згодою батьків з мамою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім`ю.

Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе.

З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхній дитині, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 21 липня 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №140.

Після розірвання шлюбу відповідачеві залишити прізвище ОСОБА_4 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного судового рішення складений 19.06.2019.

Суддя П. С. Невойт