Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 522/23242/17

провадження № 61-2065св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Подільської в місті Києві районної державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , на постанову апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Цюри Т. В., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 грудня 2017 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

З метою забезпечення позову на час розгляду справи, 07 травня 2018 року ПАТ «Альфа-Банк» подало заяву про накладення арешту на належне на праві власності іпотекодавцю майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник посилався на те, що відповідачі мають намір відчужити предмет іпотеки і в разі невжиття заходів забезпечення позову виконати рішення у даній справі буде неможливо, а розгляд справи взагалі втратить сенс.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 06 липня 2018 року у складі судді Шенцева О. П. у задоволенні заяви ПАТ «Альфа-Банк» про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову і що їх невжиття може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 липня 2018 року скасовано.

Заяву ПАТ «Альфа-Банк» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 214,5 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14 грудня 2007 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відсутність заходів забезпечення, про які просить заявник, може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду в зв`язку з існуванням можливості реалізації відповідачем нерухомого майна.

Короткий зміст касаційної скарги

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подала касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд не навів достатніх підстав для вжиття цих заходів. Виникнення даного спору між сторонами не є причиною, внаслідок якої невжиття заходів його забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, з 03 липня 2018 року вона не є власником квартири АДРЕСА_1 , на яку накладено судом арешт у порядку забезпечення позову.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Подільської в місті Києві районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року вищезазначену справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться в іпотеці ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до іпотечного договору від 21 лютого 2008 року № 800003208-И, укладеного з ОСОБА_1 на забезпечення виконання умов кредитного договору від 21 лютого 2008 року № 800003208.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що відповідач буде вчиняти всі спроби та дії по переоформленню (відчуженню) належного йому майна іншим особам та вважав, що внаслідок відчуження майна буде неможливим розгляд справи за цим позовом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дійшовши висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, жодним чином не обґрунтував їх необхідність, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачем не надано відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 липня 2018 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат