Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5899/18 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 50 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.,

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

розглянувшив порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в місті Житомирі цивільну справу № 274/5899/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Корбутом В.В. у м. Бердичеві (повний текст складено 08.04.2019)

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2016 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 квітня 2016 року і до повноліття дітей. Однак, з часу призначення аліментів значно збільшились ціни, на даний час цих коштів недостатньо для утримання дітей. Зокрема, донька ОСОБА_5 відвідує платні курси іноземної мови, а ОСОБА_6 має проблеми із зором. Позивач не має постійного місця роботи та має мінливий заробіток, в той час, як відповідач займається господарською діяльністю, має у власності виробничі приміщення та два автомобілі, зобов`язаний та має можливість брати участь у матеріальному забезпеченні дочок. У зв`язку з чим позивач просила збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_7 - 1559 грн., а на утримання ОСОБА_8 - 1944 грн.

В подальшому позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочок по 5000 грн. щомісячно на кожну дитину та яку ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року залишено без розгляду.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року позов задоволено частково, розмір аліментів, присуджений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2016 року по справі № 274/2596/16-ц, змінено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 1 500,00 грн. щомісячно на кожну, до досягнення ними повноліття. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 603,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначила, що 02 квітня 2019 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про залишення без розгляду її заяви про збільшення позовних вимог у зв`язку із пропуском строку на її подання. Вказана ухвала є незаконною, оскільки, дана заява подана до початку розгляду справи, адже перше засідання, призначене на 17 січня 2019 року, за клопотанням відповідача відкладено та розгляд справи призначено на 28 лютого 2019 року. Щодо розміру аліментів, позивач вказує, що судом першої інстанції не враховано наявність вад зору у старшої доньки ОСОБА_3 , а також додатковий дохід, отриманий відповідачем у вигляді державної допомоги у зв`язку з народженням дитини у іншому шлюбі. Судом залишено поза увагою факт перебування у власності батьків ОСОБА_2 двох житлових будинків, двох земельних ділянок та двох автомобілів, що свідчить про відсутність у них потреби матеріальної підтримки з боку відповідача. Позивач вказує, що оскільки відповідач здійснює господарську діяльність та його прибуток значно збільшився, він зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дочок по 5000 грн на кожну щомісячно. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції не вирішив питання розподілу витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити. При цьому зазначає, що з урахування матеріального положення та сімейного стану відповідач не спроможний на даний час сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Вказує, що його довіритель на утриманні має ще одну доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державна допомога при народженні якої не покриває всіх потреб дитини. Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки пенсійного віку, нерухоме майно, яке перебуває у їх власності не свідчить про задовільний матеріальний стан. Надані позивачем документи про фінансове становище відповідача, свідчать про погіршення його матеріального стану, що виключає можливість збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення зору у доньки сторін по справі ОСОБА_8 .

Розгляд справи відбувся без повідомлення учасників справи відповідно до ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є батьками доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 21, 22). Як вбачається з матеріалів справи, доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2016 року у справі № 274/2596/16-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дочок ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 500 грн щомісячно починаючи з 21 квітня 2016 року і до повноліття дітей.

07 лютого 2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яку ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для її подачі. Дана ухвала ніким не оскаржена та набула законної сили.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд визначив, що 1 500,00 грн, які складать 70% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років в розрахунку на місяць 2019 року, у значній частині забезпечить мінімальні життєві потреби дочок, при цьому сплата аліментів у такому розмірі не призведе до суттєвого обмеження можливості задоволення життєвих потреб та можливості утримувати іншу дитину та непрацездатних батьків.

Згідно викопіювання з медичної карти ОСОБА_10 , у неї виявлені вади зору (а.с. 6).

ОСОБА_11 , згідно довідки ФОП ОСОБА_12 від 15 жовтня 2018 року, відвідує курси у центрі іноземних мов Smart and smarty оплатно по 400 грн на місяць.

Позивач вказує, що не працює, має мінливий дохід й несе значні витрати пов`язані із утриманням дітей, здобуттям, розвитком та лікуванням. Крім того, збільшення цін на товари та збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку призвело до того, що відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів (Постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан відповідача та право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову саме у зазначеному в рішенні суду розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_9 є фізичною особою -підприємцем та за 2017 рік обсяг доходу від господарської діяльності становить 928 458 грн, а за перші три квартали 2018 р. - 94 368,00 грн, що підтверджується листом від 14.12.2018 № 354/10/06-03-04 Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції та додатком до нього - Відомостями від 12.12.2018 № 55601 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених податків (а.с. 35, 36).

Вказані обставини судом першої інстанції при ухваленні рішення перевірені та враховані. Щодо доводів відповідача про неправильну оцінку доходів від підприємницької діяльності, то суд звертає увагу на те, що зазначений вище дохід є сукупним валовим доходом і не є тотожним чистому доходу, який фактично отримує підприємець. Однак, в даному випадку, виходячи з його розміру та даних про рух коштів на рахунку, можна зробити висновок, що матеріальний стан відповідача, порівняно з тим, який існував на момент ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2016 року стягнення аліментів на утримання дітей сторін по справі, поліпшився.

Крім того, судом встановлено, що у власності батька відповідача ОСОБА_13 перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 76), земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, (а.с. 79); а також у власності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - по Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 82). Проте, зазначена нерухомість не є активом учасників справи і не може бути взята судом до уваги.

З відповіді на звернення представника позивача до Єдиного державного реєстру МВС України про надання відомостей щодо автомобілів Opel Astra та Renault Master не вбачається можливим встановити належність цих автомобілів відповідачу, оскільки ІПН останнього є відмінним від того, який вказаний у витягу.

Не заслуговують на увагу, посилання позивача на процесуальні порушення при винесенні судом ухвали про залишення без розгляду її заяви про збільшення позовних вимог.

Так, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні, призначеному на 14 січня 2019 року, оголошено склад суду та постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

Заяву про збільшення позовних вимог подано ОСОБА_1 07 лютого 2019 року, тобто після відкриття першого судового засідання.

Таким чином, ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року постановлена із дотриманням вимог закону та вказані обставини виключають процесуальні порушення, допущені при ухваленні рішення судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення про збільшення розміру аліментів не допущено порушення норм матеріального права.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 141 ЦПК України суд першої інстанції не вирішив питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу на користь позивача.

Матеріали справи містять договір № 42/18 від 30 жовтня 2018 року, укладений між адвокатом Кравець В.М. та позивачем ОСОБА_1 (а.с. 27), квитанцію до прибуткового касового ордера № 42/18 від 30 жовтня 2019 року (а.с. 25) та акт приймання-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2018 року до Договору про надання правничої допомоги № 42/18 від 30 жовтня 2018 року (а.с. 26) про оплату послуг адвоката Кравець В.М. в розмірі 1 000 грн. Беручи до уваги, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки доказів на спростування цього розміру або підстав для його зменшення відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є по суті правильним та обґрунтованим. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити лише в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року змінити, доповнивши резолютивну частину абзацом наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 000,00 (одну тисяча) гривень витрат на правову допомогу.

В решті рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.