Справа №560/231/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що за життя його батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побудували житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Дубровиця по вул. Березова, 156, Рівненської області. 17 грудня 2008 року батько помер. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, оскільки заповіту він не залишав, яку прийняла його дружина, тобто його матір ОСОБА_5 та він. Однак, 16 січня 2012 року мати померла. Саме як спадкоємець першої черги за законом, він прийняв спадщину після смерті батьків, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляв і свідоцтво про право на спадщину не отримував. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавці є власниками вищевказаного житлового будинку. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавців та внести дані про них, як власників до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо у зв'язку з їх смертю.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №070378 (а.с.5), ОСОБА_4 помер 17 грудня 2008 року, про що складено відповідний актовий запис за №119.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Оскільки на день смерті чоловіка (батька) ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_2 проживали разом із ним в будинку останнього до дня його смерті, що підтверджується довідкою №456 від 06 лютого 2019 року, виданою виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області (а.с.6), ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №119872 (а.с.8), ОСОБА_5 померла 16 січня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за №5.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Оскільки на день смерті матері ОСОБА_5, її син ОСОБА_2 проживав разом із нею в будинку останньої до дня її смерті і продовжує проживати там і по даний час, що підтверджується довідкою №458 від 06 лютого 2019 року, виданою виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області (а.с.10), ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_2 між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-УР №2108161 (а.с.14).

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 29 квітня 1960 року та акту до нього від 29 квітня 1960 року вбачається, що ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку, площею 600 кв. м. за адресою: м. Дубровиця, вул. Горького, 61Б, Рівненської області, для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.18-20).

Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради депутатів трудящих №7 від 02 квітня 1960 року, ОСОБА_4 було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці за №61б по вул. Горького в м. Дубровиця, Рівненської області (а.с.23).

Згідно довідки №09-181 від 14 лютого 2019 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області вбачається, що на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходиться об'єкт нерухомості - житловий будинок, адреса якого вул. Березова, 156 (колишня Комсомольська, до цього Горького, 61б) (а.с.32).

Згідно довідки №158 від 06 лютого 2019 року, виданої Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок по вул. Березова, 156 в м. Дубровиця, Рівненської області, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 29 квітня 1960 року, належить ОСОБА_4. Право власності на вищевказаний житловий будинок згідно реєстрових книг КП "ДМБТІ", не зареєстровано (а.с.37).

Згідно довідки №30/02-14 від 21 лютого 2014 року, виданої Дубровицькою державною нотаріальною конторою Рівненської області вбачається, що в Дубровицький державній нотаріальній конторі Рівненської області після смерті ОСОБА_4, який помер 17 грудня 2008 року, за заявою ОСОБА_2 заведена спадкова справа №35/2014. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.40).

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що спірний житловий будинок і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неможливою, оскільки їх цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлих і набув право власності на нього.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю І-ї групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с.16), а тому на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 200, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Дубровиця, вул. Березова, 156, Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації станом на 24 лютого 2014 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 17 грудня 2008 року та після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 16 січня 2012 року.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Стягнути з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 1161,23 грн. (одна тисяча сто шістдесят одна гривня 23 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача: 899998;

рахунок отримувача: 6001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_6