Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 641/2326/17-ц

провадження № 61-34545св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В. (суддя-доповідач)
суддів:Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Прокуратури Харківської області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2017 року у складі судді Курганникової О. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він неодноразово звертався до Прокуратури Харківської області із заявами про вчинення злочинів ОСОБА_2 , який працює прокурором організаційно-методичного відділу управління процесуального керівництва в кримінальних справах Прокуратури Харківської області - структурному підрозділі Прокуратури Харківської області, де приймається рішення про внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Неодноразово інформація про злочини, яка викладена в його заявах, не вносилася в ЄРДР, замість вмотивованої відповіді йому давали відписки. Результатом протиправних дій ОСОБА_2 стало відкриття щодо нього самого 12 листопада 2015 року кримінального провадження № 0000956. Працівники Прокуратури Харківської області 28 грудня 2015 року, 31 березня та 29 вересня 2016 року виносили ідентичні постанови про закриття кримінального провадження № 0000956, які скасовувалися ухвалами Червонозаводського районного суд м. Харкова від 19 лютого, від 27 травня, від 22 грудня 2016 року.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який, зловживаючи службовим становищем, займається приховуванням злочинів, систематично не вносить в ЄРДР інформацію про злочини, а також його процесуальних керівників, які халатно ставляться до своєї роботи і не контролюють належним чином роботу ОСОБА_2 .

Позивач зазначав, що систематичною бездіяльністю посадових осіб Прокуратури Харківської області йому заподіяно моральну шкоду, розмір відшкодування якої він оцінює у 512 000 грн, і яка виразилася у такому: із вини відповідача протягом 16 місяців він вимушений викривати відповідача у прийнятті незаконних рішень та неправомірній бездіяльності, у зв`язку з чим зазнав глибоких моральних страждань від криміналізації правоохоронних органів України, з вини відповідача применшений авторитет правоохоронних органів, він позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушено його психічне благополуччя, з вини відповідача протягом тривалого часу він змушений витрачати свій особистий час і звертатися за захистом своїх прав, гарантованих йому Конституцією України, порушених відповідачем, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжувати активне особисте і суспільне життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, прийняттям незаконних рішень відповідач незаконно позбавив його конституційного права на доступ до правосуддя.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути із Державного бюджету України на його користь 512 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб Прокуратури Харківської області при проведенні перевірки у межах кримінального провадження № 0000956 за період із 12 листопада 2015 року по 10 квітня 2017 року. Зобов`язати Державну казначейську службу України перерахувати 512 000,00 грн на рахунок громади Ікони Ієрусалимської Божої Матері для використання їх на спорудження храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці, що будується за адресою: вул. С. Грицевця, 40 у м. Харкові, та надати йому оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання цієї вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2017 року залишено без змін.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачеві завдано моральних страждань, втрат немайнового характеру, унаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Прокуратури Харківської області, а тому наявні підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

22 серпня 2017 року Прокуратура Харківської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, не надано доказів протиправності діянь працівників Прокуратури Харківської області. Ухвали слідчого судді про скасування постанови про закриття кримінального провадження не свідчать про протиправність дій відповідача. Судами не мотивовано розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн, не наведено підстав визначення саме такої суми. Положення статті 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до спірних правовідносин не застосовуються.

У жовтні 2017 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу Прокуратури Харківської області, у яких заявник просить відхилити касаційну скаргу, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувана цивільна справа та надано строк на подання заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Прокуратури Харківської області не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2016 року скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу Прокуратури Харківської області старшого радника юстиції Горгуля Д. В. від 28 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000956 від 12 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України. Матеріали кримінального провадження повернуто до прокуратури Харківської області для проведення досудового розслідування.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова 27 травня 2016 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 31 березня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000956 від 12 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 29 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000956 від 12 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скасуванням Червонозаводським районним судом м. Харкова постанов про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2015 року, 31 березня та 29 вересня 2016 року, винесених уповноваженими особами Прокуратури Харківської області, у зв`язку із неповнотою дослідження обставин кримінального провадження, підтверджується факт здійснення відповідачем незаконної бездіяльності щодо позивача при здійсненні своїх повноважень, що відповідно до положень статті 1174 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди незалежно від вини.

Встановивши, що внаслідок протиправного діяння відповідача, яке проявляється у неналежному виконанні посадовими особами Прокуратури Харківської області покладених на них службових обов`язків, позивачеві завдано моральних страждань та втрат немайнового характеру, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме статті 1167, 1174 ЦК України, та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування державою позивачу завданої моральної шкоди.

Визначений судами розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, не надано доказів протиправності діянь працівників Прокуратури Харківської області, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено порушення прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідача та наявність шкоди, заподіяної такою бездіяльністю. Протиправна бездіяльність полягає у тривалому неналежному виконанні посадовими особами Прокуратури Харківської області покладених на них службових обов`язків, зокрема, проведенні неповної перевірки за заявами позивача, невиконанні попередніх вказівок суду, що підтверджується ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого, 27 травня та 22 грудня 2016 року, якими були скасовані постанови слідчого Прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження. Такі дії безумовно негативно впливають на моральний стан позивача та призводять до душевних страждань.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди помилково застосували до спірних правовідносин норму статті 1174 ЦК України, є безпідставним і по своїй суті зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм законодавства України та не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції.

Інші доводи касаційної скарги до уваги не беруться, оскільки зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак

Судді:І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко