РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/140/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/235/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,секретар судового засідання: Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», (публічне акціонерне товариство "Сведбанк" перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Омега Банк");

особа, яка не брала участі у розгляді справи і звернулась з апеляційною скаргою - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року у складі судді Мішури В. С., ухвалене в м. Здолбунів, дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. Обгрунтовуючи вимоги, зазначив, що оспорювані договори є недійсним з підстав, зазначених у ст.233 ЦК України, оскільки їх вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Окрім цього, посилався на те, що договір кредиту повинен бути визнаний недійсним, так як містить несправедливі умови, які обмежують права споживачів, і суперечить ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року позов задоволено. Визнано недійсними кредитний договір від 30 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» та договір поруки від 30 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк». Вирішено питання розподілу судових витрат.

27 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») подало апеляційну скаргу на вказане заочне рішення суду першої інстанції. В своїй апеляційний скарзі ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що ПАТ «Сведбанк» не є належним відповідачем у дані справі, оскільки за договором купівлі-продажу прав вимоги, укладеним 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло всіх прав та обов`язків ПАТ «Сведбанк» за відступленими активами. Оскаржуване заочне рішення суд ухвалив 05 березня 2013 року, тобто після відступлення прав вимоги. Зазначає, що товариство не було залучено до участі у розгляді справи, підставою звернення з апеляційною скаргою є те, що заочним рішенням місцевого суду вирішено права, обов`язки та інтереси ПАТ «Дельта Банк» саме як особи, яка не брала участі у розгляді справи. Доводить, що оспорювані договори було укладено між сторонами добровільно за ініціативи позивача та поручителя. Наголошує, що підписами сторін договору закріплено їх згоду по усіх істотних умовах, що знайшло відображення у тексті договору, включаючи порядок здійснення платежів в рахунок повернення боргу, відсотків, а також валютних ризиків, пов`язаних із зміною курсу гривні до іноземної валюти, у якій видано кредит. Зазначає, що місцевий суд, посилаючись на порушення відповідачем ст.11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», не вказав, що саме є підставою для визнання договору недійсним. Заперечує посилання суду першої інстанції на несправедливість умов кредитного договору через істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу та пояснює, що перед укладенням оскаржуваного договору Банк надав позивачу у письмовій формі всю необхідну інформацію про умови кредитування, як того вимагають «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» і дана обставина закріплена у п. 10.12 Договору. Звертає увагу на те, що позивач не звертався до банку із заявою про надання йому додаткової інформації чи роз`яснення умов договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору. Покликаючись на справедливість умов оскаржуваного договору та їх відповідність принципу добросовісності, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, а також стягнути на користь Банку понесені судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Постановою Верховного Суду від 5 грудня 2018 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 липня 2018 року про повернення апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» на заочне рішення суду першої інстанції скасовано, оскільки процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що ухвалив заочне рішення, і лише за письмовою заявою відповідача, яким ПАТ «Дельта Банк» не являється.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1701/0908/88-118 за яким останній отримав у банку кредит в сумі 39 000 доларів США на строк до 29 вересня 2018 року зі сплатою 12,5 % річних за користування коштами.

30 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1701/0908/88-118-Р-1 за яким ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком за порушення умов кредитного договору позичальником.

Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Омега Банк". Рішення про перейменування було прийнято на загальних зборах акціонерів 29 квітня 2013 р.

ПАТ "Сведбанк" 25 травня 2012 р. здійснив операцію з продажу прав вимог за поточним роздрібним портфелем на користь ПАТ "Дельта Банк".

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ПАТ "Дельта Банк" послався на те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором належало саме ПАТ "Дельта Банк", а тому рішення є незаконним. На думку апеляційного суду такі доводи є обґрунтованими.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України ( в редакції 2004р.), аналогічно ст.52 ЦПК України в новій редакції позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України (в редакції 2004року) та ч.1 ст.51 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Судом достовірно встановлено, що за договором купівлі-продажу прав вимоги, укладеним 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло всіх прав та обов`язків ПАТ «Сведбанк» за відступленими активами, в тому числі вимоги за договорами, які позивач просить визнати недійсними(а.с.91-95).

Інформація про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року міститься на інформаційному сайті банку.

При розгляді даної справи судом першої інстанції не було залучено до участі в справі ПАТ «Дельта Банк».

Оскільки позивач заявив позов доПАТ «Сведбанк», і не заявляв клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПАТ «Дельта Банк», а апеляційний суд цього зробити не може, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, вказавши всіх належних учасників справи.

Окрім цього, як видно з матеріалів справи, сторонами договору поруки від 30 вересня 2008 року № 1701/0908/88-118-Р-1, визнаного судом недійсним, є ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , яка також участі у розгляді справи не брала.

Згідно з п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з наведеним, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПАТ «Дельта банк» підлягає до стягнення судовий збір, сплачений ним за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 2106,10 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору поруки недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 106 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 10 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С. С.