Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 740/2871/18

провадження № 61-18522ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» про визнання незаконною недовиплату заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» про визнання незаконною недовиплату заробітної плати.

Позов обґрунтовано тим, що 31 серпня 2001 року його було прийнято на посаду викладача спеціальних дисциплін до Ніжинського агротехнічного інституту на повну ставку. Після отримання вченого звання доцента та закінчення очної докторантури Національного університету біоресурсів і природокористування України, він був прийнятий на повну ставку на посаду доцента кафедри аграрної економіки відповідача. До 2014-2015 н.р. навантаженя було повним, проте, розпочинаючи з 2015-2016 н.р., почало зменшуватись і у 2016-2017 н.р. становило 0,75 ставки, у 2017-2018 н.р. - 0,5 ставки. Позивач зазначав, що максимальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Проте, відповідач самовільно у 2014-2015 н.р. встановив навантаження у 900 годин, навчальне навантаження позивача складало 953 години, тобто він працював на 1,58 ставки. У 2015-2016 н.р. навантаження відповідачем було встановлено у 800 годин на одну ставку, а навантаження позивача складало 776 годин, або 0,97 ставки. У 2016 - 2017 н. р. відповідачем встановлено максимальне навантаження на одну ставку 730 годин, навантаження позивача складало 564, або 0,77 ставки. У 2017-2018 н.р. - 730 годин, проте рівень навантаження позивача зменшився до 370 годин, тобто до 0,5 ставки.

Позивач вказував, що має вчене звання доцента, однак доплата залишилась на рівні у 10 %, така ж, яку встановив відповідач з моменту присвоєння звання, однак чинним законодавством передбачено доплату у 25 % посадового окладу.

Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 02 травня 2019 року визнано незаконною недовиплату заробітної плати Національним університетом біоресурсів і природокористування України ОСОБА_1 , що полягає:

- у встановленні навчального навантаження на одну ставку як науково-педагогічного працівника понад 600 годин на навчальний рік, а саме в 2015-2016 н.р. - 700 годин, 2016-2017 н.р. - 800 годин, 2017 -2018 н.р. - 730 годин, що потягло невірне вирахування ставки викладача в порушення частини 2 статті 56 Закону України «Про вищу освіту»;

- у зменшенні доплати за вчене звання доцента з 25 % до 10 % в порушення частини 2 статті 59 Закону України «Про вищу освіту».

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У жовтні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та

застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» про визнання незаконною недовиплату заробітної плати.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко