Справа № 487/1778/19
Провадження № 2/487/1311/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді: Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання: Гречаної А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

06.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що приблизно з середини 2017 року між сторонами стали виникати непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, сторони втратили почуття поваги, взаємоповаги та підтримки. Це призвело до того, що сімейне життя між сторонами почало поступово погіршуватися і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони не знаходять спільної мови з більшості питань стосовно сімейного життя, постійно сперечаються, сваряться. Через постійні конфлікти подружнє життя стало неможливим та нестерпним. Сторони зрозуміли, що в подальшому жити разом, як сімя не можуть, не мають намірів врятувати сімю. З січня 2019 року сторони припинили подружні стосунки, однією сімєю не проживають та спільного господарства не ведуть. Примирення з відповідачем позивач вважає неможливим. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у зв`язку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.08.2003 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 916, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте спільне життя сторін не склалося, Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,78,81,200,259,263,264,265 ЦПК України, ст. ст. 104,105,111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , 30.08.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 916 розірвати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: В.О. Гаврасієнко