ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року

м.Суми

Справа №588/1525/17

Номер провадження 22-ц/816/3293/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «МАЯК»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «МАЯК» на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року в складі судді Линник О.С., ухваленого у м. Тростянець, повний текст якого складено 11 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2017 року Товариство з додатковою відповідальністю «МАЯК» (далі - ТДВ «МАЯК») звернулося з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача на його користь 65200 грн, як вартість безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТДВ «МАЯК» використовується земельна ділянка, розташована на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , як земельна ділянка, що перебуває у державній власності, загальною площею 1,89 га. Будь-яких письмових заперечень від фізичних, юридичних осіб та компетентних органів щодо правомірності використання даної земельної ділянки та незаконності її обробки, або ж претензій на майбутній врожай, не надходило. У квітні 2017 року вказану земельну ділянку було засіяно соняшником, але 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 , без повідомлення представників позивача, самовільно, без законних підстав, зібрав соняшник із даної земельної ділянки. Під час збирання соняшнику відповідачем, на місце прибув заступник голови правління ТДВ «МАЯК» ОСОБА_3 , якому зупинити процес збору врожаю не видалося за можливе. Відповідач повідомив його, що збирає врожай зі свого поля і не дасть зупинити цей процес. На місце події було викликано поліцію по лінії 102. За наслідками проведеної перевірки поліцією позивачем було отримано висновок від 07 жовтня 2017 року, згідно якого дані, які б указували на наявність кримінального чи адміністративного порушення не встановлені, але вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Зазначав, що відповідач зібрав врожай соняшнику з вказаної земельної ділянки орієнтовно 65,2 центнерів з гектару, а закупівельна ціна соняшника на момент подачі позову складала 10000 грн за тону, тому виходячи зі вказаного, розмір збитків позивача складає 65200 грн, як вартість безпідставно набутого майна.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року в задоволенні позову ТДВ «МАЯК» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТДВ «МАЯК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивач виростив соняшник на земельній ділянці, кадастровий номер 00040736, проте, будучи власником даного соняшнику, позивач не міг його зібрати, оскільки все це було зроблено відповідачем. Вважає, що в даному випадку виникли відносини щодо майна, набутого без достатньої правової підстави.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТДВ «МАЯК» використовувало земельну ділянку, розташовану на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району, кадастровий номер НОМЕР_2 , при тому позивач доводив, що вказана земельна ділянка перебуває у державній власності, загальною площею 1,89 га.

За пояснювальною запискою головного агронома ТДВ «МАЯК» ОСОБА_5 вказана земельна ділянка використовувалася позивачем для вирощування сільськогосподарських культур. В осінній період 2016 року були проведені роботи по підготовці ґрунту під соняшник, який висівався у 2017 році, у весняно-літній період був проведений увесь комплекс робіт по вирощуванню соняшника, а саме: закриття вологи, культивація, посів, прикочування, боронування до сходів, обробіток гербіцидами (т. 1 а.с. 11).

На підтвердження проведення вказаних робіт позивачем надано акт про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин від 22 червня 2017 року, акт витрат насіння та садибного матеріалу за квітень 2017 року (т. 1 а.с. 14-15).

Позивачем до суду першої інстанції надано викопіювання земельної ділянки, яка ним використовується та графічне зображення плану даної земельної ділянки на публічній кадастровій карті України (т. 1 а.с. 16-19).

Вважаючи, що земельна ділянка використовується на відповідній правовій підставі, та виявивши, що із земельної ділянки збирається соняшник, який був посіяний позивачем, про вчинення крадіжки соняшника позивач звернувся із відповідним повідомленням до поліції.

Вказане повідомлення надійшло до Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області 28 вересня 2017 року від ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що на полі, яке є власністю ТДВ «МАЯК» здійснюється таємне викрадення соняшника. За цим повідомленням працівниками поліції була проведена перевірка, за наслідками якої винесено висновок від 07 жовтня 2017 року про припинення розгляду матеріалів. Перевіркою встановлено, що поле, на якому збирали врожай знаходиться у власності ОСОБА_1 , який пояснив, що ця земельна ділянка є його власністю, надав витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2017 року, пояснив, що він посіяв соняшник, а 28 вересня 2017 року зібрав врожай соняшнику. За поясненнями головного агронома ТДВ «МАЯК» у квітні місяці дану ділянку землі обробляло ТДВ «МАЯК». Агроном надав документи, які є незрозумілими ксерокопіями та які не несуть будь-якої юридичної сили. Наявність ознак адміністративного правопорушення чи кримінального злочину перевіркою не установлено (т. 1 а.с. 12).

Під час виявлення збору урожаю велась фотозйомка. У матеріалах справи маються фотокопії від 28 вересня 2017 року, на яких зображено процес збирання соняшнику комбайном (т. 1 а.с. 40-49).

Також судом встановлено, що на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2017 року земельна ділянка, площею 1,89 га, надана для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером НОМЕР_2 , розташована на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 72).

22 квітня 2016 року відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі було погоджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області» площею 1,8900 га, угіддя-рілля, кадастровий номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 73-87).

Навесні 2017 року ОСОБА_1 із приводу використання позивачем його земельної ділянки звертався до заступника сільського голови Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області ОСОБА_7 , на що останній порадив йому звернутися особисто до голови правління ТДВ «МАЯК» ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 39).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ТДВ «МАЯК», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем була засіяна земельна ділянка, яка є власністю відповідача, а отже незаконно використовувалася ним, тому відповідно до ст.ст. 90, 95, 212 ЗК України має бути повернута відповідачу без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст 90 ЗК України (чинній на час виникнення спірних правовідносин) власники земельних ділянок мають право: б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами у справі докази як на підставі своїх вимог та заперечень, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ТДВ «МАЯК», у відповідності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не було доведено обставини того, що ним використовувалася земельна ділянка на відповідних правових підставах, у той час, як починаючи із 08 лютого 2017 року вона належала на праві власності відповідачу.

Показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції, а також стверджень самого позивача було підтверджено, що посів соняшнику був здійснений у квітні 2017 року, тобто, у період, коли земельна ділянка уже належала відповідачу. Таким чином, позивачем був здійснений посів соняшнику на чужій земельній ділянці, без відповідних правовстановлюючих документів, внаслідок чого було порушено право відповідача, як власника земельної ділянки.

Також позивач зазначає, що відповідач орієнтовно зібрав 65,2 центнера (6,52 тонни) соняшника, тому ціна врожаю складає 65200 грн.

Вказані обставини не були підтверджені письмовими доказами, зокрема, акт відповідної комісії, створеної для визначення розміру збитків, заподіяних позивачу як землекористувачу, документи про вартість посіяного соняшнику, довідку про середню врожайність відповідної культури та довідку про ринкову ціну цієї культури позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції надані не були.

Наведені в апеляційній скарзі доводи заявника були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «МАЯК» залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик