ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

06 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/836/19
Головуючий у першій інстанції Литвиненко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/732/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Військова частина НОМЕР_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії (суддя Литвиненко І.В.), ухвалене о 08 год. 29 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 26 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №26 від 26.12.2018 року, про зняття ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м.Чернігові; визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 року №424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту; зобов`язати відповідача прийняти рішення про поновлення позивача та членів його сім`ї на квартирний облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м.Чернігові в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 26.12.2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 15.11.2012 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій з 26.05.2018 року. Позов мотивовано тим, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2017 року №399 полковника ОСОБА_1 , старшого офіцера оперативного відділу штабу управління ракетних військ і артилерії управління оперативного командування «Північ», відповідно до ч.6 ст.26 з урахуванням підпункту «а» було звільнено з військової служби у запас за пунктом (в зв`язку з закінченням строку контракту) та з 29 грудня 2017 року виключено зі списків військової частини. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 р. №424 позивача було знято з квартирної черги для отримання житла в Чернігівському гарнізоні. ОСОБА_1 вважає зазначене рішення протиправним і таким, що порушує його права щодо забезпечення постійним житловим приміщенням, оскільки держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями і, зокрема військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_1 мав стаж військової служби 29 років та був зарахований на квартирний облік до 15 листопада 2012 року, отримує пенсію за вислугу років, є ветераном військової служби та учасником бойових дій, позивач вважає, що у даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п.2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 року, оформлене протоколом №26 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №26 від 26.12.2018 року, про зняття ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові; визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 № 424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Чернігові в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 26.12.2018 року; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2305,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку відповідно до п. 1 розділу 6 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», так як даним пунктом не врегульовано питання зняття військовослужбовців з квартирного обліку, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 №424 «Про затвердження рішення житлової комісії НОМЕР_1 » про зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить зазначене рішення суду скасувати і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що Постанова КМУ №1081 визначає лише три категорії військовослужбовців, які залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла, а саме: звільнення з військової служби за віком; за станом здоров`я; у зв`язку із скороченням штатів, або проведенням інших організаційних заходів. Таким чином, за доводами відповідача, позивач не підпадає під жодну із цих категорій, а отже не може залишатися у Військовій частині НОМЕР_1 на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Крім того, відповідач вказує, що судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин положення Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, яка набрала чинності лише 16 жовтня 2018 року, в той час як на час звільнення позивача зі служби діяла Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - без задоволення. Позивач вказує, що пунктом 30 постанови КМУ №1081 визначено підстави, відповідно до яких військовослужбовців та членів їх сімей знімають з квартирного обліку, а не додаткові причини, в разі яких військовослужбовці знімаються з обліку, як стверджує відповідач у своїй апеляційній скарзі. ОСОБА_1 посилається, що згідно чинного законодавства військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. За доводами позивача, норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року, не передбачають підстав для зняття позивача з квартирного обліку та виключення зі списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, з огляду на його звільнення з військової служби за закінченням контракту. Посилання відповідача на положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ОСОБА_1 вважає необгрунтованими, оскільки вказаною Інструкцією фактично звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців, наданих нормативними актами вищої юридичної сили. Також позивач звертає увагу, що він є ветераном військової служби, має статус учасника бойових дій і відповідно має право на першочергове забезпечення жилою площею.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №399 від 29.12.2017 року полковника ОСОБА_1 , старшого офіцера оперативного відділу штабу управління ракетних військ і артилерії управління оперативного командування «Північ» звільнено наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 20 грудня 2017 року №939 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 з урахуванням підпункту «і» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 29 грудня 2017 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.6).

Відповідно до протоколу №26 житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 року знято з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту (а.с.9).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №424 від 28.12.2018 року затверджено протокол житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2018 року №26; відповідно до розділу 6 п.1 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 знято з квартирної черги полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас у зв`язку з закінченням контракту (а.с.8).

Згідно довідок квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігова №№ 99, 100 від 15.01.2019 року полковник ОСОБА_1 під час проходження служби у м.Чернігові, військовій частині НОМЕР_1 перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 15.11.2012 року по 26.12.2018 року та на першочергове отримання житлових приміщень з 26.05.2015 року по 26.12.2018 року (а.с.12); не отримував жиле приміщення (постійне, службове, штатно-посадове, гуртожиток) у період з 08.06.2015 року по 29.12.2017 року житлом від Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с.13).

Відповідно до інформації, наданої Управлінням квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, Гончарівської селищної ради, Державного ощадного банку України, виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_2 не брали участі в приватизації житла за адресою: АДРЕСА_1 , позивач не приймав участі у приватизації на території Гончарівської селищної ради, в списках відсутня інформація про право отримання ОСОБА_1 житлового приватизаційного чеку за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 ; він не використав своє право на безоплатну приватизацію житла в державному житловому фонді Лубенської міської ради; за період реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 25.08.1994 року по 30.06.1995 року він по ТВБВ №10016/0226 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» в списки на приватизацію не включався, приватизаційний житловий чек не отримав; Черкаським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» житловий чек на ім`я ОСОБА_1 АДРЕСА_5 ) не видавався; з 27.07.1992 року по 25.08.1994 року позивач проживав у АДРЕСА_5 ) та не брав участі у приватизації державного житла (а.с.56-63, 65). Згідно довідки Квартирно-експулатаційного відділу м.Чернігів полковник ОСОБА_1 утримувану житлову площу у АДРЕСА_3 здав 4 грудня 2015 року квартирним органам Міністерства оборони України (а.с.64).

ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій, видане 31 березня 2015 року (а.с.10), і є ветераном військової служби, що підтверджується відповідним посвідченням, виданим 25 січня 2018 року (а.с.17).

Згідно витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №939 від 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 має вислугу років у Збройних Силах 29 років 4 місяці (а.с.7).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до пункту 24 якого військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

У статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи містяться у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Установивши, що ОСОБА_1 , який є ветераном військової служби, має вислугу на військовій службі більше ніж 20 років, перебував на квартирному обліку, знятий з квартирної черги в зв`язку зі звільненням з військової служби в запас, суд першої інстанцій дійшов обгрунтованого висновку, що згідно чинного законодавства зазначені обставини не можуть бути підставою для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.

Посилання Військової частини НОМЕР_1 , що на спірні правовідносини не розповсюджується дія постанови КМУ №1081, якою затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, грунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача, що судом застосовано до спірних правовідносин положення Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, яка набрала чинності лише 16 жовтня 2018 року, враховуючи, що саме на вказану редакцію Інструкції міститься посилання у оскаржуваних позивачем рішенні житлової комісії і наказі командира військової частини і яка була чинною на час зняття з квартирної черги полковника ОСОБА_1 .

Доводи відповідача, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018 року №424 та протокол житлової комісії від 26.12.2018 року №26 не суперечать вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, є помилковими.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: