ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» червня 2019 року м. Херсон

Справа № 664/660/17

Провадження № 22-ц/819/1045/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПрушинська О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Заславець Н. В. від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , діючого від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , діючого від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 13 жовтня 1993 року.

У листопаді 2011 року він, як особа похилого віку, мав намір переїхати на постійне проживання до своїх родичів в Автономну Республіку Крим, тому 02 листопада 2011 року надав відповідачу ОСОБА_1 ,з яким був знайомий, довіреність, якою уповноважив останнього продати за ціну і на умовах на свій розсуд належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та оформити право користування чи право власності на земельну ділянку під вказаним будинком. Строк дії довіреності визначив у три роки, тобто до 02 лтстопада 2014 року. У довіреності також зазначено, що отримані від продажу гроші ОСОБА_4 має передати йому. За продаж будинку, в залежності від суми продажу, він пообіцяв ОСОБА_1 надати частку отриманих від продажу грошей.

Разом з довіреністю він передав ОСОБА_4 домову книгу та оригінали технічної документації на будинок.

Будь-яких повноважень та згоди на вселення у його будинок , реєстрації в ньому ОСОБА_1 він не надавав.

На початку 2015 році виявив, що його доручення відповідачем не виконано, будинок не проданий, строк дії довіреності закінчився, а ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави вселився і проживає в будинку.

Позивач зазначав, що відповідач не є членом його сім`ї, тому прав на користування будинком не має, добровільно виселятися з будинку не бажає.

У 2015 році він звернувся до відповідача з вимогою про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та направив на адресу ОСОБА_1 лист - вимогу про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення, однак вказаний лист повернувся до нього у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Під час розгляду вище зазначеної справи йому стало відомо, що відповідач зареєстрував у будинку також свого малолітнього сина. ОСОБА_1 зазначав, що сплатив йому гроші за будинок, що не відповідає дійсності.

У зв`язку з отриманням вказаної інформації він подав заяву про залишення позову без розгляду для зміни предмета позову, виключивши вимогу щодо позбавлення права користування будинком, оскільки обраний спосіб захисту цивільних прав не міг забезпечити повне поновлення його порушеного права.

Позивач вважав, що відповідач не має право на користування спірним житловим будинком та підлягає виселенню, оскільки не є членом сім`ї власника житлового будинку.

ОСОБА_2 просив суд: усунути йому перешкоди у користуванні будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вказаного житлового будинку.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , діючого від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Служба у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення задоволено.

Усунуто перешкоди користування належним ОСОБА_2 на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , і виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що метою позивача при зверненні з вказаним позовом до суду є не захист права власності, а намагання позивача змусити його придбати та повністю розрахуватися за будинок; у листопаді 2011 року між ним та позивачем було укладено договір найму житлового приміщення - будинку АДРЕСА_1 на невизначений строк за символічну плату - 5 грн на місяць, який складено у одному примірнику і передано працівнику паспортного столу для проведення державної реєстрації його місця проживання, тому він та його син правомірно зареєстровані у вказаному будинку.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що він є одноособовим власником спірного житлового будинку та має гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час він обмежений в здійсненні такого права, що в свою чергу, підтверджено наявністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, право власності на який за позивачем зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, відповідач ОСОБА_1 відмовляється добровільно звільнити житловий будинок та знятися з реєстрації самому та зняти з реєстрації свого малолітнього сина, а доказів на підтвердження правомірності його реєстрації та проживання у будинку він суду не надав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, згідно договору купівлі - продажу та листа КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 09 липня 2015 року № 229, за станом останньої інвентаризації від 23 травня 2003 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ,зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 13 жовтня 1993 року /а. с. 12/.

02 листопада 2011 року ОСОБА_2 на підставі попередньої усної домовленості між сторонами уповноважив ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах на свій розсуд, належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 та оформити право користування чи право власності на земельну ділянку (при необхідності продати), на якій розташований вище вказаний житловий будинок /а. с. 13/.

Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що позивач надав відповідачу право укладати та підписувати договори, встановлюючи суми, строки і інші вимоги на свій розсуд, отримувати кошти по вказаним договорам та повернути їх йому, одержувати належні йому від продажу будинку та землі гроші та передати їх йому, та виконувати інші дії, необхідні для виконання цієї дії.

Згідно записів у домовій книзі прописки громадян, які мешкають в будинку АДРЕСА_1 та відомостей у паспорті відповідача, у вказаному будинку з 09 листопада 2011 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 /а. сю. 24 - 25/.

З листа Цюрупинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Херсонській області від 03 серпня 2016 року № 30/1555 вбачається, що надати засвідчені копії документів, які були підставою для реєстрації 09 листопада 2011 року місця проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не можливо, у зв`язку з тим, що матеріали щодо реєстрації місця проживання осіб зберігаються 3 роки /а. с. 27/.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, позивач, як власник будинку АДРЕСА_1 , Цюрупинського району має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такі, що висновки суду не спростовують. Зокрема, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що у листопаді 2011 року між ним та позивачем було укладено договір найму житлового приміщення - будинку АДРЕСА_1 на невизначений строк колегією суддів не приймаються, оскільки факт укладення договору найму житлового будинку не стверджений належними і допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, це є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 01 липня 2019 року.

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 01 липня 2019 року Постанова набрала законної сили 27 червня 2019 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова О. В. Прушинська