ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/696/18 Номер провадження 22-ц/814/1667/19Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача Харенко В.М.

представники відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області

на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року, постановлену суддею Цвітайло П.В., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за позовом Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «ВЕЕТ»,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «ВЕЕТ».

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , як фізична особа, 19.06.2014 року подав 7 клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення загальною площею199,9919 га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населеного пункту на території Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області до Головного управління Держземагенства у Полтавській області (нині Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області) терміном на 21 рік. До заяви ОСОБА_2 додав графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельних ділянок, документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, копію паспорту та ідентифікаційного коду. Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених ст. 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, але й обгрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Крім цього, Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав такої відмови. У порушення вимог ч.7 ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» у зазначених заявах ОСОБА_2 не обгрунтував розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання зазначеної площі землі та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. ОСОБА_2 взагалі не вказано про намір створення фермерського господарства за рахунок отриманих в користування земель. Крім того, ОСОБА_2 у заявах зазначив місце проживання с. Деревки Котелевського району Полтавської області, що не відповідає дійсності, оскільки згідно інформації Деревківської сільської ради № 02-24/250 від 11.05.2018 року ОСОБА_2 на території Деревківської сільскої ради не зареєстрований, не проживав та не проживає. Таким чином, відповідачами не дотримано положень Земельного Кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство» в частині подання та прийняття обов`язкових документів та інформації для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок внаслідок ненадання відомостей ОСОБА_2 та неналежного виконання обов`язків посадовими особами Головного управління Держземагенства в Полтавській області.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року провадження у справі за позовом заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «ВЕЕТ» - закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, у даній справі спір є пов`язаним з наданням в оренду земельних ділянок існуючому фермерському господарству шляхом надання в суборенду для ведення фермерського господарства, засновником якого є ОСОБА_2 . Одним із відповідачів по справі прокурором зазначено фізичну особу ОСОБА_2 , при цьому учасником спірних правовідносин є зареєстроване фермерське господарство «ВЕЕТ», якому фактично і надані в оренду зазначені вище земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Полтавської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про закриття провадження, встановив, що 22.12.2014 р. між ОСОБА_2 та ГУ Держземагенства у Полтавській області укладено договори оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства. 20.06.2015р. ОСОБА_2 передав вказані земельні ділянки в суборенду ФГ «ВЕЕТ». Проте, підставою пред`явлення позову прокурором є недотримання законодавства при передачі в оренду земельних ділянок саме фізичній особі, зокрема, порушення ст. ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст. ст. 116, 118, 121,123,134 Земельного кодексу України, відповідно до яких право на отримання земельної ділянки державної власності громадян може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Встановлено, що 08.04.2014р. на підставі розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 07.04.2014 р. № 126 між Краснокутською РДА та ОСОБА_2 укладено 79 договорів оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Оскільки ОСОБА_2 вже отримав земельні ділянки для ведення фермерського господарства, надання йому для ведення фермерського господарства спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення без проведення аукціону суперечить правовим нормам.

У відзивах на апеляційну скаргу представники відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Паращук Д.В. та ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що відповідач по справі ОСОБА_2 подав до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відповідні заяви про надання йому земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства.

22 грудня 2014 року були укладені відповідні договори оренди землі. ОСОБА_2 , будучи засновником фермерського господарства «ВЕЕТ» 20 червня 2015 року, дані земельні ділянки передав у суборенду фермерському господарству «ВЕЕТ», що підтверджується відповідними письмовими доказами по справі.

На час розгляду вище вказаної цивільної справи діяльність юридичної особи фермерського господарства «ВЕЕТ» не припинена, земля використовується за її цільовим призначенням.

Одним із відповідачів по справі прокурором вказано фізичну особу ОСОБА_2 , при цьому учасником спірних правовідносин є зареєстроване фермерське господарство «ВЕЕТ», якому фактично і надані в оренду зазначені вище земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що у цій справі спір є пов`язаним з наданням в оренду земельних ділянок існуючому фермерському господарству шляхом надання в суборенду для ведення фермерського господарства, засновником якого і є ОСОБА_2 , тому закривпровадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Предметом даного позову є визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності із земель запасу для ведення фермерського господарства, визнання недійсними 7 договорів оренди землі щодо земельних ділянок загальною площею 199,9919 га, укладених між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_2 .

По справі вбачається, що ОСОБА_2 , як фізична особа, 19.06.2014 року подав 7 клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення загальною площею 199,9919 га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населеного пункту на території Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області до Головного управління Держземагенства у Полтавській області (нині Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області) терміном на 21 рік (т.1 а.с. 2,11,20,29,38,47,56).

За результатами розгляду клопотань ОСОБА_2 та доданих до нього документів наказами ГУ Держземагенства у Полтавській області від 22.12.2014р. № 5762-СГ, від 22.12.2014р. № 5760-СГ, від 22.12.2014р. № 5765-СГ, від 22.12.2014р. № 5758-СГ, від 22.12.2014р. № 5759-СГ, від 22.12.2014р. № 5757-СГ, від 22.12.2014р. № 5761-СГ передано ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства 7 земельних ділянок площею 199,9919 га, розташовані за межами населеного пункту Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області (т.1 а.с. 3,12,21,30,39,48,57).

На підставі цих наказів між ГУ Дерожгеокадастром у Полтавській області та ОСОБА_2 укладено 7 договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 199,9919 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, а саме:

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 62,4434 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 4-6);

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 15,2764 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 13-15);

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 20,3775 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 22-24).;

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 24,3836 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 31-33);

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 58,4196 га, кадастровий номер НОМЕР_5 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 40-42);

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 8,9504 га, кадастровий номер НОМЕР_6 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с.49-51);

-від 22.12.2014р. щодо земельної ділянки площею 10,1410 га, кадастровий номер НОМЕР_7 , що розташована за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області строком на 49 років (т.1 а.с. 59-60).

03.03.2016 р. між Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області та ОСОБА_2 по вище вказаних семи договорах укладено додаткові угоди щодо збільшення розміру орендної плати з 5% від нормативної грошової оцінки до 8% (т.1 а.с.7,16,25,34,43,52,63).

По справі також вбачається, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.11.2014 р. проведена державна реєстрація юридичної особи - Фермерського господарства « ВЕЕТ», ідентифікаційний код якого 38289157, місцезнаходження Харківська область, Краснокутський район, с. Мурафа, вул. Театральна,1, засновник - ОСОБА_2 , він же - кінцевий бенефіціарний власник, голова господарстава - керівник ОСОБА_6, 06.11.2014 р. - внесені дані про взяття на облік як платника податків та про взяття на облік як платника єдиного внеску (а.с. 78-83,165).

У подальшому на підставі укладених договорів оренди земельних ділянок, між ОСОБА_2 та ФГ «ВЕЕТ», в особі голови господарства ОСОБА_3 , 20.06.2015 р . укладено 7 договорів суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 199,9919 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Деревківської сільскої ради Котелевського району Полтавської області.

Таким чином, по справі вбачається, що ОСОБА_2 05.11.2014 р. створив фермерське господарство «ВЕЕТ», 7 наказів ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності із земель запасу для ведення фермерського господарства загальною площею 199,9919 га видані 22.12.2014 р., тобто після створення відповідачем ОСОБА_2 вказаного фермерського господарства, 7 договорів оренди землі щодо земельних ділянок загальною площею 199,9919 га від 22.12.2014 р. між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_2 також укладені після створення відповідачем ОСОБА_2 вказаного фермерського господарства.

Згідно ч.1,2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції від 06.11.2014 р., яка була чинна на час передачі земель, укладення договорів оренди, створення фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського

господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є

родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно ст. 7 ч. 1, 3 цього Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Частиною 1 статті 8 вказаного Закону передбачено, що після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Згідно ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом ст. ст. 1,5,7,8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.

Таким чином вбачається, що у заявах про надання дозволу на складання проектів відведеннч земельних ділянок ОСОБА_2 вказував мету - «для ведення фермерського господарства в оренду», у договорах оренди земельних ділянок від 22.12.2014 р. предметом договорів значаться земельні ділянки - «для ведення фермерського господарства», після державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок загальною площею 199,9919 га, укладених 22.12.2014 р., у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактично заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки ОСОБА_2 перейшли до фермерського господарства «ВЕЕТ» з дня їх державної реєстрації.

Отже, вбачається, що у даній справі спір стосується земельних ділянок, наданих фермерському господарству в оренду.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 4 ст. 261 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 р. у справі №606/2032/16-ц прийшла до висновку, що спори юридичних осіб, зокрема із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі №348/992/16-ц.

Тому, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить висновку, що спір стосується земельних ділянок, наданих в оренду фермерському господарству, а не фізичній особі.

Наведений прокурором висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, не може бути застосовним у цій справі з огляду на відмінність правовідносин між сторонами відповідних спорів.

За таких обставин, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції були наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов О. О. Панченко