Справа № 357/8570/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку загального позовного провадження)

17.05.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

при секретарі - Огер О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, установив, що:

згідно позовної заяви ОСОБА_1 , просила: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 їй кімнати 2-а площею 12,80 кв. м., та 3-а площею 11,30 кв.м., а ОСОБА_2 залишити кімнату 1-а площею 17,30 кв.м. та лоджію розміром 3,0 кв.м.; кухню площею 8,20 кв.м., ванну площею 2,60 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., а також коридор площею 8,10 кв.м., коридор площею 3,60 кв.м. залишити в загальному користуванні.

За її твердженням, вони не можуть досягти згоди, щодо користування квартирою, у зв`язку із чим вона має оплачувати комунальні послуги повністю.

Відповідач, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що для нього достатньо лоджії, інша частина квартири йому не потрібна.

28.09.2018 року відкрите провадження.

01.03.2019 року закрите підготовче провадження.

17.05.2019 року сторони у судовому засіданні виступили із вступним словом, суд дослідив матеріали справи, після чого видалився до нарадчої кімнати.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Із пояснень позивача, відповідача, письмових доказів встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту вона складається з трьох житлових кімнат, з них: 1-а кімната - 17,30 кв. м., 2-а кімната - 12,80 кв. м., 3-а кімната - 11,30 кв. м., має кухню - 8,20 кв.м., ванну - 2,60 кв. м., туалет - 1 кв.м., коридори - 8,10 кв.м., 3,60 кв.м., лоджію 3,0 кв.м (а.с. - 5), зареєстрованими в ній значиться позивач (а.с. - 7).

Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до практики Верховного Суду України ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок (постанова Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13).

Суд зазначає, що домовленості між сторонами щодо користування спільною квартирою немає. Відповідач зазначав, що йому достатньо, щоб суд виділив йому у користування лоджію, інша частина квартири йому не потрібна.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зазначає, що за зазначеною нормою розгляд справи здійснюється виключно в межах заявлених вимог.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази на предмет належності, допустимості, достатності, виходячи з меж заявлених вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 кімнати 2-а площею 12,80 кв. м., та 3-а площею 11,30 кв.м., ОСОБА_2 кімнату 1-а площею 17,30 кв.м. та лоджію розміром 3,0 кв.м.

Кухню площею 8,20 кв.м., ванну площею 2,60 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., а також коридор площею 8,10 кв.м., коридор площею 3,60 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Роз`яснити, що сторони можуть оскаржити рішення до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження починає свій перебіг з дня складання повного рішення суду та може бути поновлений на підставах визначених ч. 2-3 ст. 354 ЦПК України.

Скорочене рішення складене та проголошене - 17.05.2019 року.

Повне рішення суду складене - 24.05.2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська