Справа № 242/1553/19
Провадження № 2/242/694/19
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Каменської А.С., представника позивача Бурдужа А.В., в порядку загального позовного провадження розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Донецької міської ради, третя особа П`ята донецька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем,

встановив:

ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 21.03.2019 р. звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його теща - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина. Нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом, зокрема, з тієї підстави, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що він є спадкоємцем четвертої черги. Проте, заявник, зі своєю дружиною ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та тещею ОСОБА_3 з 1981 року по день їх смерті проживав однією сім,єю за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлення факту проживання однією сім`єю заявнику необхідно для отримання спадщини, як спадкоємця четвертої черги. Просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 10.02.1981 р. по день її смерті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Позивач та представник П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронова Н. Л., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача - Донецької міської ради, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.03.2019 року прийнято до провадження дану позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Зобов`язано П`яту донецьку державну нотаріальну контору Головного територіального управління юстиції в Донецькій областінадати суду відомості: чи заводилася спадкова справа, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; якщо заводилася спадкова справа, то хто звертався з заявою про прийняття спадщини, чи посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_3 , та надати належним чином завірену копію спадкової справи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.05.2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 30.12.1970 р., актовий запис № 976), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 09.07.2014 року, видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 603). (а.с. 10, 13)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 25.08.1943 року, актовий запис № 346). (а.с. 11)

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у Ворошиловському районі м. Донецька, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 19.12.2018 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 895. (а.с. 18)

Відповідно свідоцтва про право власності на квартиру № 12558 від 03.06.1994 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської Ради народних депутатів Донецької обл., квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві загальної часткової власності: ОСОБА_3 - 1/3 частка; ОСОБА_4 - 1/3 частка; ОСОБА_1 - 1/3 частка. (а.с. 23)

У вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 - з 10.02.1981 року по теперішній час; ОСОБА_4 - з 10.02.1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 з 10.02.1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується реєстрацією місця проживання шляхом внесення до їх паспортів, а також відповідними довідками, виданими КП Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька Донецької області № 1402 від 08.09.2014 року та № 1742 від 23.07.2018 року. (а.с. 25-26)

Надаючи оцінку довідкам, виданими КП Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька Донецької області № 1402 від 08.09.2014 року та № 1742 від 23.07.2018 року, на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Тому суд, як виняток, бере до уваги надані позивачем довідки № 1402 від 08.09.2014 року та № 1742 від 23.07.2018 року, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі.

Постановою державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н. Л., Чацкісу Ю. Д. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його тещі, особи, з якою спадкоємець проживав однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини - ОСОБА_3 , оскільки він: у встановлений законом шестимісячний термін спадщину не прийняв: заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подав, фактів про прийняття спадщини не надав; не надав доказів того, що є спадкоємцем четвертої черги, що проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш ніж п`ять років до відкриття спадщини.

Судом досліджена витребувана копія спадкової справи № 143/17, що долучена до матеріалів судової справи, з якої встановлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 була відкрита за заявою позивача про прийняття спадщини від 21.07.2017 року. У своїй заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 зазначив, що на день відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом із спадкодавицею проживала її мати ОСОБА_3 . (а. с. 46)

Позивач на підтвердження позову щодо спільного проживання та ведення господарства зі спадкодавцем - ОСОБА_3 суду надав квитанції про сплату житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період життя спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 27-33).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що знали сім`ю ОСОБА_7 , з 1981 року, знаходились з ними у дружніх стосунках. Подружжя проживало з 1981 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , увесь час разом з матір`ю ОСОБА_4 - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 після того, як в 2014 році померла його дружина - ОСОБА_4 , залишився проживати з тещею однією сім`єю, разом вони вели спільне господарство по день смерті у 2018 році ОСОБА_3 ОСОБА_1 здійснював поховання тещі.

Суд приймає до уваги покази вказаних свідків, які підтвердили, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

При вирішенні даного позову, суд враховує роз`яснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Згідно з вищевказаних роз`яснень вбачається, що при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю після смерті ОСОБА_4 , оскільки між ними склалися усталені відносини та вони були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками.

Суд враховує усі досліджені у судовому засіданні докази та вважає, що заяву необхідно задовольнити, оскільки на підставі добутих у судовому засіданні доказів з достовірністю встановлено те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ) постійно проживав однією сім`ю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за їх місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 10 лютого 1981 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази про порушення прав позивача з боку відповідача Донецької міської ради, суд вважає, що судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ) однією сім`ю зі спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , за їх місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , в період з 10 лютого 1981 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя О.В. Любчик