Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа №383/275/15-ц

провадження № 61-11152св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

третя особа - Бобринецька міська рада Кіровоградської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на рішення Бобринецького районного суду Кіровогрдської області від 02 грудня 2015 року в складі судді Адаменко І. М. та на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року в складі колегії суддів: Чорнобривець О. С., Потапенка В. І., Черненко В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Бобринецька міська рада Кіровоградської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є спадкоємцем за заповітом всього майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але він за життя не встиг оформити своє право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на майно, що належало ОСОБА_6

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_7 із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ), на земельні ділянки площею 4,72 га та 4,7202 га, що розташовані на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, які належали ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 березня 2002 року та серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2011 року

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 із ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на 3/4 частки земельної ділянки площею 4,72 га, що розташована на території Бобринецької міської ради та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 29 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на 3/4 частки земельної ділянки площею 4,7202 га, що розташована на території Бобринецької міської ради та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 04 жовтня 2011 року на ім`я ОСОБА_7 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, суд першої інстанції виходив із доведеності належними та допустимими доказами факту постійного проживання ОСОБА_6 зі своєю матір`ю ОСОБА_7 на час її смерті. Оскільки ОСОБА_6 постійно проживав зі своєю матір`ю, інші спадкоємці першої черги відсутні, він є таким, що прийняв спадщину після смерті матері.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_6 за заповітом, а його син ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи, який має право на обов`язкову частку в спадковому майні, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ѕ частини спадкового майна.

В частині позовних вимог про визнання права власності на будинок ОСОБА_1 не довела, що житловий будинок АДРЕСА_2 належав на праві власності ОСОБА_6 або ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні наявних у справі доказів. Підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 березня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили фактичні обставини у справі. Апеляційний суд безпідставно не зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 383/266/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Бобринецької міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, оскільки підстави та предмет спору в цих справах є ідентичними.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

15 серпня 2016 року від ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 4,72 га та 4,7202 га, що розташовані на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, які належали ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 березня 2002 року та серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2011 року.

ОСОБА_9 , який мав сина ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , який мав сина ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 лютого 2013 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, заповів ОСОБА_1 .

Після смерті матері ОСОБА_6 з пропуском строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус йому відмовив у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю зі своєю матір`ю у липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2013 року справу за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем закрито у зв`язку зі смертю заявника.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , однак нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , однак нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса від 18 березня 2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом спору в даній справі є встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 зі своєю матір`ю ОСОБА_7 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, що належало ОСОБА_6 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ураховуючи те, що ОСОБА_6 на час смерті ОСОБА_7 постійно з нею проживав у будинку АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 22 липня 2013 року № 3013, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 зі своєю матір`ю на час відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_6 на час смерті своєї матері постійно з нею проживав, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину після смерті матері, яка складається з земельних ділянок площею 4,72 га та 4,7202 га, що розташовані на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, які належали ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 березня 2002 року та серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2011 року.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України).

Суди установили, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входять земельні ділянки, що розташовані на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, які належали ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 березня 2002 року та серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2011 року, які він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_7

21 лютого 2013 року ОСОБА_6 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яка в установленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса від 18 березня 2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Ураховуючи те, що ОСОБА_11 як спадкоємиця за заповітом має право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на це спадкове майно.

Оскільки ОСОБА_1 не довела, що житловий будинок АДРЕСА_2 належав на праві власності ОСОБА_6 або ОСОБА_7 , суди правильно відмовили ОСОБА_1 у задоволенні позову в цій частині.

За змістом частини першої статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкоємця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Ураховуючи те, що син ОСОБА_6 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи, який має право на обов`язкову частку в спадковому майні, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на 3/4 частин спадкового майна.

Доводи касаційної скарги про те, щоапеляційний суд безпідставно не зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 383/266/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Бобринецької міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, не заслуговують на увагу, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , не призвели до ухвалення незаконного рішення.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень України ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2018 року зазначений позов в справі № 383/266/16-ц залишено без розгляду.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат