ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/448/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивачки ОСОБА_1 представника ОСОБА_2

адвоката Федірко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2019 року (головуючий суддя Вийванко О.М., повний текст рішення складено 14 лютого 2019 року) у цивільній справі № 607/11967/18 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» та ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову зазначила, що є власником будинку за адресою АДРЕСА_1 . На замовлення відповідача ОСОБА_3 04 липня 2016 року ТОВ «МБТІ» м. Тернополя виготовило технічний паспорт на кіоск-майстерню по ремонту годинників за адресою м. Тернопіль пр. Злуки, 27 "а" в процесі чого було використано проектну документацію ПМП «Саша», затверджену 17.11.1993 року міським управлінням архітектури та Акт державної комісії про прийняття в експлуатацію, закінченого будівництвом об`єкту ПМП «Саша» від 19.07.1994 року, а саме її будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ТОВ «МБТІ» м. Тернополя та ОСОБА_3 не мали права, під час виготовлення Технічного паспорту, використовувати адресу її будівлі, проектну документацію та Акт державної комісії, копії вище вказаних документів відповідач ТОВ «МБТІ» та відповідач ОСОБА_3 , хочуть використати у майбутньому для реєстрації права власності на тимчасову споруду під виглядом нерухомого майна, позивач просила зобов`язати ОСОБА_3 і ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» м. Тернопіль припинити дії, які порушують її права та інтереси, шляхом заборони використовувати Акт від 9 липня 1994р. державної приймальної комісії (затверджений 28.12.1994 року рішенням Тернопільської міської ради №328), Проектну документацію ПМП Саша», погоджену 17.11.1993р. міським управлінням архітектури і будівництва, на підставі якої збудовано і введено в експлуатацію будівлю, яка належить їй на праві власності і використовувати адресу АДРЕСА_1 , за якою зареєстроване належне їй нерухоме майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи

Зокрема посилається на те, що відмовляючи в задоволенні позову, суд безпідставно виходив з того, що в інвентарній справі на кіоск по ремонту годинників, на ім`я ОСОБА_4 , відсутній Акт від 9 липня 1994р. державної приймальної комісії (затверджений 28.12.1994 року рішенням Тернопільської міської ради №328) та проектна документація ПМП Саша», погоджена 17.11.1993р. міським управлінням архітектури і будівництва, на підставі якої збудовано і введено в експлуатацію будівлю, яка належить їй на праві власності, так як під час розгляду справи було встановлено, що дані документи знаходилися в Інвентаризаційній справи № НОМЕР_1 на кіоск-майстерню по ремонту годинників за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_4 , папка № 671.

Судом істотно порушено норми процесуального права, що полягає у тому, що суд незаконно позбавив її права на представництво інтересів в суді 04.02.2019 р., незаконно відмовивши у допуску до участі в справі представникові ОСОБА_2 , оскільки вона відповідно до п.п. 11 п. 16-1 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII, набрав чинності 30 вересня 2016 року), має право на представництво її інтересів по даній справі представником ОСОБА_2 .

Судом також дано неправильну оцінку доказам у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представники апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що розпорядженням Тернопільської міської ради від 03.09.1993 року дозволено ПМП «Саша» обладнати зупинку громадського транспорту з вбудованими комерційними крамницями по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 грудня 1994 року затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію зупинки громадського транспорту з вбудованими комерційними крамницями приватного підприємства «Саша» по проспекту Злуки, 27, в місті Тернополі, загальною площею 85 кв. м.

ОСОБА_1 належить на праві власності будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.12.2006р. за реєстром №10933, що підтверджується довідкою № 1504 від 12.07.2017р., виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації».

04 липня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_3 . виготовлено технічний №42508 на кіоск-майстерню по АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року, справа №607/74/17, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасову споруду кіоску-майстерні по ремонту годинників, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці за №НОМЕР_2. Згідно цього рішення померлій ОСОБА_4 належала тимчасова споруда кіоск-майстерня по ремонту годинників по проспекту Злуки, яка була встановлена на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 24 березня 1992 року №165 п.2 «Про дозвіл на встановлення кіосків та павільйонів». В існуючій конфігурації споруда існує з 1994 року, будь-яких претензій щодо її встановлення ні відповідач - Тернопільська міська рада, ні ОСОБА_1 не висловлювали, навпаки, Тернопільська міська рада для обслуговування вказаної тимчасової споруди неодноразово виділяла в оренду земельну ділянку із кадастровим номером №НОМЕР_2 .

На підставі заяви ОСОБА_3 до технічного паспорту за № НОМЕР_1 , виготовленого на кіоск-майстерню по АДРЕСА_1, внесено зміни, які посвідчено директором ТОВ "МБТІ" ОСОБА_5 щодо номеру розташування кіоску майстерні, внаслідок чого адреса зазначеного кіоск-майстерні змінено на АДРЕСА_1 без зазначення номеру об`єкту.

Згідно наявної у справі інвентарної справи на кіоск по ремонту годинників, на ім`я ОСОБА_4 , вона виготовлена на підставі заяви ОСОБА_4 від 15.03.2000 року, у ній відсутній Акт від 9 липня 1994р. державної приймальної комісії (затверджений 28.12.1994 року рішенням Тернопільської міської ради №328), проектна документація ПМП Саша» погоджена 17.11.1993р. міським управлінням архітектури і будівництва на підставі якої збудовано і введено в експлуатацію будівлю, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року, справа №607/9539/17, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23.10.2018р, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання недійсним технічного паспорта на кіоск майстерню, так як позивачем не наведено мотивів та не надано доказів, які б свідчили, що виготовленням спірного технічного паспорту на приміщення кіоску-майстерні було порушено її права та законні інтереси, не зазначено у чому полягало порушення такого права, Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» було внесено відповідні зміни до технічного паспорту №НОМЕР_1 виготовленого 04 липня 2016 року щодо місця розташування зазначеного об`єкту та змінено його номер, із АДРЕСА_1 на проспект Злуки , а тому права позивача з цього приводу, не є порушеними, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на кіоск-майстерня, а лише констатує його наявність, план та технічні характеристики його.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не є порушеними, нею не доведено факту використання відповідачами під час виготовлення технічного паспорта №НОМЕР_1 від 04.07.2016 року на кіоск-майстерню Акту від 9 липня 1994р. державної приймальної комісії та проектної документації ПМП Саша», наявності у технічному паспорті на час пред`явлення позову адреси АДРЕСА_1.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За вимогами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, де крім перелічених способів зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Стосовно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що судовому захисту підлягає порушене право чи інтерес, що повинно бути доведено, як того вимагає ст. 76 ЦПК України письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що під час виготовлення технічного паспорта на кіоск-майстерню №НОМЕР_1 ТОВ "МБТІ" було використано Акт від 9 липня 1994р. державної приймальної комісії та проектну документацію ПМП "Саша" не підтвердженні належними та допустимими доказами, ці доводи спростовуються наявною у матеріалах справи інвентаризаційною справою №НОМЕР_1. папка №671 на кіоск по ремонту годинників АДРЕСА_1 . власник ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 165-195), у якій відсутні документи, на які вказує позивач. Такі документи відсутні і в технічному паспорті №НОМЕР_1 на кіоск-майстерню, що виготовлений ТОВ "МБТІ" 04.07.2016 року на замовлення ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 20, 28, 50-52).

Як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що на час пред`явлення даного позову у технічний паспорт № НОМЕР_1 щодо адреси розташування кіоску-майстерні, - АДРЕСА_1, було внесено зміни, закреслено № 27а. Ці зміни посвідчено директором ТОВ "МБТІ" ОСОБА_5 . Фактично згідно цього технічного паспорту кіоск-майстерня знаходиться в м. Тернопіль проспект Злуки, а не в м. Тернопіль проспект Злуки 27а.

Дана обставина не заперечується в суді апеляційної інстанції й позивачем та її представниками.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що на час пред`явлення позову юридична адреса за якою зареєстроване приміщення позивачки - АДРЕСА_1, у технічному паспорті є відсутньою, а тому доводи у скарзі про використання відповідачами даної адреси є не обгрунтовані.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача про те, що відповідачі у майбутньому можуть використати юридичну адресу АДРЕСА_1 для надання кіоску-майстерні статусу нерухомого майна, оскільки така адреса міститься в інвентаризаційній справі і не є викресленою, та такими діями можуть бути порушені у майбутньому її права, виходячи з наступного.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Встановлено, що паспорт БТІ та інвентаризаційна справа не є правовстановлюючим документом на право власності нерухомого об`єкта, а є тільки тими документами, що констатують наявність того об`єкту із зазначенням його адреси, плану, технічних характеристик.

Окрім цього, як вище зазначено, кіоск-майстерня, право власності на який в порядку спадкування рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.07.2017 року визнано за ОСОБА_3 не є нерухомим майном, а є тимчасовою спорудою.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий -

Судді -