н/п 2/490/3749/2018 Справа № 490/9696/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 червня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Дудник Г.С.,
за участю позивача, представника позивача - ОСОБА_15,
представника третьої особи - Батовської Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду до із позовом до відповідача, в якому просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд про їх задоволення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду.
Представник Службу у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради у судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги.
Допитана у судовому засіданні дитина ОСОБА_5 суду пояснила, що батька не пам`ятає, він ніколи їй не дзвонить, не відвідує, не цікавиться її життям, е передає подарунки. Як батька сприймає свого вітчима ОСОБА_6 , з яким у неї склалися справжні родинні відносини. Знає, що розглядається позов про позбавлення її біологічного батька батьківських прав відносно неї і повністю погоджується з таким і свідомо бажає цього.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, допитавши дитини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої у Свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1 , вказано: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 усіх видів прибутку щомісячно, починаючи з 8.11.2010 р. на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 одружилася с ОСОБА_7 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31.10.2016 р., розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Вказане підтверджується відомостями з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02 жовтня 2018 р.

25 серпня 2018 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №59.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник ОСОБА_3 станом на жовтень 2018 р. має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 100 692,00 грн.

Відповідно до характеристики ОСОБА_4 від 29.10.2018 р., ОСОБА_5 навчається у Кир`яківському ЗЗСО з шостого класу. Мама разом з вітчимом цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сімї. Відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. ОСОБА_6 постійно допомагає в класі, відвідує батьківські збори. Рідний батько ОСОБА_3 жодного разу не поцікавився навчанням дитини та не бере участі у вихованні доньки.

Згідно психологічного аналізу відносин дитини з батьками, під час проведення різних методик, анкет, спостережень ОСОБА_11 поводила себе привітно, спокійно, адекватно, правильно розуміла мету досліджень, вона відображає, які труднощі і проблеми у взаєминах є в родині. Відсутність на малюнку когось із членів сімї, а в нашому випадку це тата ОСОБА_12 , говорить про те, що ця людина малозначуща для дитини.

Матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони.

Згідно висновку служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 05.03.2019 р., остання вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 26.03.2019 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що дитина як свою сімю сприймає себе, матір, вітчима ОСОБА_6 , дідуся та бабусю з маминого боку. ОСОБА_13 до батька є негативним, оскільки той пішов з сімї коли дитині було три роки, а через рік взагалі перестав спілкуватися з нею. На даний час ОСОБА_11 не спілкується з біологічним батьком, не вважає його членом своєї сімї, сприймає його як сторонню людину, відчуває до нього образу та не хочу бачитися з ним. Стосунки дівчинки з матірю є емоційно близькими, доброзичливими, довірливими, неконфліктними. ОСОБА_11 відчуває з її боку підтримку, піклування, любов та захист. Дитина вважає матір найдорожчою людиною. Дівчинка проектує почуття доньки на вітчима ОСОБА_14 розповідає, що любить проводити час разом зі своєю родиною.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свою малолітню доньку, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав .

За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО