ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/27/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року, головуючий у першій інстанції Проскурняк І.Г.,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у січні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» зазначало, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту від 12 грудня 2005 року №554, за яким акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 доларів США зі сплатою 13,0 процентів річних, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит 11 грудня 2012 року.

Справа №726/27/18ц Головуючий в суді 1 інстанції Проскурняк І.Г.

Провадження 22-ц/822/453/2019 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Також між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір від 17 лютого 2009 року №3 про зміну умов договору між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554, яким змінено графік погашення заборгованості.

Забезпечено виконання зобов`язання договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 поруки від 13 грудня 2005 року №554.

Посилаючись на невиконання зобов`язання, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 кредит в сумі 143638 грн. 08 коп., відсотки в сумі 145419 грн. 61 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 38554 грн. 68 коп., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 35848 грн. 44 коп.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554 грошові кошти в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп., а в решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, відсутність у публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правових підстав для нарахування та стягнення процентів за період з 10 січня 2015 року по 7 листопада 2017 року в сумі 1968 доларів США 21 цент після закінчення строку дії договору, тобто після 11 грудня 2012 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.257, ч.1 ст.258, ч.1 ст.267, ч.1 ст.526, ч.4 ст.559, ч.1 ст.1054 ЦК України та вважав, що з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають стягненню відсотки в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на невиконання зобов`язання за договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554, право публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на стягнення з ОСОБА_1 відсотків в межах строку позовної давності.

Водночас суд першої інстанції послався на сплив позовної давності до вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до поручителя ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_1 рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року в частині відмови у позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення кредиту в сумі 143638 грн. 08 коп., відсотків в сумі 92572 грн. 48 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 38554 грн. 68 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 35848 грн. 44 коп. не оскаржується.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Садшірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року в частині, що оскаржується, наведеним нормам не відповідає.

Встановлено, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту від 12 грудня 2005 року №554, за яким акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 доларів США зі сплатою 13,0 процентів річних, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит 11 грудня 2012 року.

Також між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір від 17 лютого 2009 року №3 про зміну умов договору між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554, яким змінено графік погашення заборгованості.

Забезпечено виконання зобов`язання договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 поруки від 13 грудня 2005 року №554.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі частин першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами п.2.4.1 договору між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом.

Договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір від 17 лютого 2009 року №3 про зміну умов договору між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554, яким змінено графік погашення заборгованості, визначено кінцевий термін повернення кредиту 20 грудня 2012 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 20 грудня 2012 року ОСОБА_1 мав, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 20 числа кожного місяця. Починаючи з 20 грудня 2012 року ОСОБА_1 мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» процентів за період з 10 січня 2015 року по 7 листопада 2017 року в сумі 1968 доларів США 21 цент не відповідають наведеним нормам матеріального права.

ОСОБА_1 у відзиві на позов від 09 лютого 2018 року визнано позовні вимоги в частині стягнення процентів за період з 10 січня 2015 року по 7 листопада 2017 року в сумі 1968 доларів США 21 центу (а.с.69-70).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 вересня 2009 року №2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» процентів за період з 10 січня 2015 року по 7 листопада 2017 року в сумі 1968 доларів США 21 цент на порушення норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп., підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

На підставі п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції позов у позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп., відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 2643 грн. за квитанцією публічного акціонерного товариства «Ошадбанк» №22368 від 27 квітня 2019 року.

Отже, підлягає стягненню з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2643 грн.

Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Встановлено, що адвокатом Фодчук О.В. та ОСОБА_1 . укладено договір про надання правничої допомоги від 18 березня 2019 року.

Також адвокатом Фодчук О.В. та ОСОБА_1 вчинено договір про внесення змін №1 від 19 березня 2019 року до договору про надання правничої допомоги від 18 березня 2019 року, за яким гонорар адвоката становить 6200 грн. та включає послуги усної консультації з вивченням документів вартістю 1000 грн., написання апеляційної скарги вартістю 2600 грн., участь у судовому розгляді апеляційної скарги вартістю 2600 грн.

До матеріалів справи приєднано квитанцію до прибуткового касового ордера від 19 квітня 2019 року про прийняття адвокатом Фодчук О.В. від ОСОБА_1 оплати в сумі 6200 грн. за договором про надання правничої допомоги від 18 березня 2019 року.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю, надав суду першої інстанції відзив на позов, останній не потребував послуги адвоката Фодчук О.В. у вигляді усної консультації з вивченням документів вартістю 1000 грн.

Ураховуючи складністю справи та виконаних адвокатом Фодчук О.В. робіт з складання апеляційної скарги на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» процентів за період з 10 січня 2015 року по 7 листопада 2017 року в сумі 1968 доларів США 21 центу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, участь у судовому розгляду, значенням справи для ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 5200 грн. є неспівмірними і підлягають задоволенню частково у розмірі послуг з написання апеляційної скарги вартістю 1300 грн., участі у судовому розгляді апеляційної скарги вартістю 1300 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 12 грудня 2005 року №554 грошових коштів в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп., скасувати.

У позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів в сумі 1968 доларів США 21 цент, що становить 51464 грн. 30 коп., відмовити.

В решті залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5243 грн., що складаються з судового збору в сумі 2643 грн. та витрат, пов`язаних в правничою допомогою адвоката, в сумі 2600 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 червня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Владичан А.І., Лисак І.Н.)

З оригіналом згідно: