Справа № 140/3187/18
Провадження №2/140/184/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Царапори О.П.

за участю секретаря судового засідання Вакар Г.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Немирівського району Вінницької області, Фермерського господарства «Надія» ОСОБА_3, третьої особи Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в поряду спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Немирівського району Вінницької області, Фермерського господарства «Надія» ОСОБА_3, третьої особи Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в поряду спадкування за заповітом, зазначивши в позовній заяві, що 19 вересня 2017 року помер її батько ОСОБА_3, який постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 09.01.2003 року за №2 секретарем Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, відповідно все своє майно з чого б воно не складалось та де б не знаходилось і на що за законом він буде мати право, заповів позивачці ОСОБА_1, яка спадщину після смерті батька прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у визначений цивільним законодавством України шестимісячний строк приватному нотаріусу Немирівського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Спадкоємець за законом дружина спадкодавця ОСОБА_6, відмовилася від обовязкової частки у спадщині, про що подала заяву нотаріусу.

06.04.2018 нотаріусом було видане свідоцтво позивачці про право на спадщину за заповітом, яка складається із частки у статутному капіталі ФГ «Надія» ОСОБА_3К.», що становить 99,64 % та у грошовому вираженні 57800,00 грн., та знаходиться за адресою: с. Воловодівка, вул. Зелена, 22 Немирівського району Вінницької області, що належала померлому ОСОБА_3 відповідно до Статуту ФГ «Надія» ОСОБА_3К.», зареєстрованого Державним реєстратором Немирівської райдержадміністрації Вінницької області 13.04.2010 , номер запису 3000621.

У квітні 2018 року позивачка ОСОБА_1 2018 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 40,74 га у межах згідно з планом землекористування, з яких 39,95 га для ведення селянського (фермерського) господарства та 0,79 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, належну спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право постійного користування землею виданого Воловодівською сільською радою 25.02.1993 року.

Однак, 06.04.2018 нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова мотивована тим, що Державний акт на право постійного користування землею не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на земельну ділянку.

За життя ОСОБА_3 рішенням 10 сесії 21 скликання Воловодівської сільської ради від 17.11.1992 року було виділено із фондів запасу землю 39 га сільгоспугідь, в тому числі 35 га ріллі для створення і ведення фермерського господарства.

Рішенням 12 сесії 21 скликання цієї ж ради від 25.02.1993 року затверджено проект відведення земель для ведення селянського (фермерського) господарства та надано ОСОБА_3 в постійне користування земельну ділянку площею 39,95 га, з них ріллі 35,00 га, сіножатей заболочених 4,80 га, струмків 0,15 га, та з урахуванням земельної ділянки 0,79 га для особистого підсобного господарства, видано Державний акт на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства на загальну площу 40,74 га.

12.03.1993 року ОСОБА_3, на базі вищезазначеної земельної ділянки 39,95 га було створено Фермерське господарство «Надія» ОСОБА_3» (скорочена назва ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» ), . Розмір статутного (складеного) капіталу 58000,00 грн., у якому частка ОСОБА_3 становила 99,64 % та складала 57800,00 грн., частка ОСОБА_7 - 0,18 % та складала 100,00 грн., частка ОСОБА_1 - 0,09% та складала 50,00 грн.; частка ОСОБА_8 - 0,09% та складала 50,00 грн.

04.07.2018 після успадкування позивачкою частки ОСОБА_3 (99,64 %) у статутному капіталі Господарства був зареєстрований Статут ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» у новій редакції.

У звязку із прийняттям нових членів Господарства: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та внесення ними додаткових вкладів до складеного капіталу, розмір статутного фонду ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» збільшився з 58000,00 грн. до 62000,00 грн.

Після перерозподілу складеного капіталу Господарства у розмірі 62000,00 грн. між Засновником та членами Господарства, частка позивачки становить 93,3 % та у грошовому вираженні 57850,00 грн.; частка ОСОБА_7 - 0,16 % , що у грошовому вираженні 100,00 грн.; частка ОСОБА_8 - 0,08 % - у грошовому вираженні 50,00 грн.; частка ОСОБА_9 - 3,23 % - у грошовому вираженні 2000,00 грн.; частка ОСОБА_10 - 3,23 % - у грошовому вираженні 2000,00 грн.

Згідно Протоколу загальних зборів ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» №1 від 04.07.2018 головою Господарства призначено ОСОБА_7.

Таким чином, на даний час діяльність Фермерського господарства не припинена, земельна ділянка для ведення фермерського господарства, надана за життя ОСОБА_3 у постійне користування, використовується за цільовим призначенням у відповідності до законодавства України, сплачуються податки за користування землею та виконуються інші обовязки землекористувача, встановлені законодавством.

В даний час її уточнена площа становить 34,3177 га, присвоєно кадастровий номер :01:001:0301, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.05.2018 року.

ОСОБА_3 отримав від органу місцевого самоврядування землю в постійне користування з умовою для ведення фермерського господарства, тобто визначений критерій вказував на те, що в будь якому випадку, право користування можливо було втратити не створивши фермерське господарство.

Враховуючи те, що спадкодавець за життя набув право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства площею 39,95 га, то відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право не втрачається і може і повинно бути входити до складу спадщини, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідача.

Представники відповідачів відзиви на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подали, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.12.2018 року.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав додаткові пояснення, де вказали, земельна ділянка, яка зазначена у позовній заяві перебуває у комунальній

власності ОСОБА_2 сільської ради та фактично дана сільська рада є її розпорядником, а тому предмет позову не відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, тому Головне управління є неналежним відповідачем.

Від позивача та решти представників відповідачів заяв і клопотань по справі не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Немирівського району, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Фермерського господарства "Надія" ОСОБА_3, третьої особи Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом.

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області виключено із відповідачів.

В судове засідання зявилася позивачка ОСОБА_1 Представники відповідачі по справі у судове засідання не зявилися, подані заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представники відповідачів ОСОБА_2 сільської ради та Фермерського господарства» Надія» ОСОБА_3», позовні вимоги визнали не заперечують проти їх задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовільнити в повному обсязі.

Заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи судом встановлено особу позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження Серії ІІ-АМ№308604 (а.с.9) вбачається, що батьками відповідачки є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

16.07.1995 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з «Магденко» на «Свердел», про що свідчить копія свідоцтва про одруження І-АМ№015393 (а.с.10).

19.09.2017 року батько позивачки ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про народження Серії І-АМ№393061 (а.с.11).

Згідно заповіту від 09.01.2003 року вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно , де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом він матиме право заповів позивачці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради №1217 від 14.05.2018 року вбачається, що спадкоємцем за заповітом, який посвідчений 09.01.2003 року за реєстровим номером №2 ОСОБА_11, секретарем виконкому Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області є позивачка ОСОБА_1, ОСОБА_6, дружина померлого є спадкоємцем по закону на обовязкову частку (а.с.13), яка спадщини не приймала та на неї не претендує (а.с.14).

06.04.2018 нотаріусом було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із частки у статутному капіталі ФГ «Надія» ОСОБА_3К.», що становить 99,64 % та у грошовому вираженні 57800,00 грн., та знаходиться за адресою: с. Воловодівка, вул. Зелена, 22, Немирівського району Вінницької області, що належала померлому ОСОБА_3 відповідно до Статуту ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» (нова редакція), зареєстрованого Державним реєстратором Немирівської райдержадміністрації Вінницької області 13.04.2010 , номер запису 3000621 (а.с.16).

На даний час у позивачки виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 40,74 га у межах згідно з планом землеволодіння, з яких 39,95 га для ведення селянського (фермерського) господарства та 0,79 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Воловодівської сільської ради Вінницької області після смерті ОСОБА_3, померлого 19.09.2017 року, однак постановою приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Вінницької області №137/02-31 їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище вказану земельну ділянку (а.с.15).

За життя ОСОБА_3 рішенням 10 сесії 21 скликання Воловодівської сільської ради від 17.11.1992 року було виділено із фондів запасу землю 39 га сільгоспугідь, в тому числі 35 га ріллі для створення і ведення фермерського господарства (а.с.20).

Рішенням 12 сесії 21 скликання цієї ж ради від 25.02.1993 року затверджено проект відведення земель для ведення селянського (фермерського) господарства та надано ОСОБА_3 в постійне користування земельну ділянку площею 39,95 га, з них ріллі 35,00 га, сіножатей заболочених 4,80 га, струмків 0,15 га, та з урахуванням земельної ділянки 0,79 га для особистого підсобного господарства (а.с.21), про що в подальшому видано Державний акт на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства на загальну площу 40,74 га. (а.с.17-19).

04.07.2018, після успадкування позивачкою частки ОСОБА_3 (99,64 %) у статутному капіталі Господарства, був зареєстрований Статут ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» у новій редакції (а.с.25-39, 45-51).

У звязку із прийняттям нових членів Господарства: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та внесення ними додаткових вкладів до складеного капіталу, розмір статутного фонду ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» збільшився з 58000,00 грн. до 62000,00 грн.

Після перерозподілу складеного капіталу Господарства у розмірі 62000,00 грн. між Засновником та членами Господарства, частка позивачки становить 93,3 % та у грошовому вираженні 57850,00 грн.; частка ОСОБА_7 - 0,16 % , що у грошовому вираженні 100,00 грн.; частка ОСОБА_8 - 0,08 % - у грошовому вираженні 50,00 грн.; частка ОСОБА_9 - 3,23 % - у грошовому вираженні 2000,00 грн.; частка ОСОБА_10 - 3,23 % - у грошовому вираженні 2000,00 грн.

Згідно Протоколу загальних зборів ФГ «Надія» ОСОБА_3К.» №1 від 04.07.2018 головою Господарства призначено ОСОБА_7 (а.с.52-53).

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, про це наголошується у ст. 1217 ЦК України.

Ст. 1218 ЦК України вказує на те, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Звертаю увагу Суду на те, що законодавцем використано термін, що в обєкт спадщини входять «усі права», що належали спадкодавцю, тобто маються всі права, в тому числі і право постійного користування, як одна з трьох класичних правомочностей власника. Виключний перелік прав та обовязків, які не успадковуються наведений у ст. 1219 ЦК України. Право постійного користування землею не входить до нього, оскільки представляє майнові права, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Спадкові правовідносини виникають тільки у разі смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції 20.12.1991 року) відносини, повязані із створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулюються цим Законом, законами «Про власність», «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», «Про підприємництво», «Про колективне сільськогосподарське підприємство», законодавством про землю, іншими законодавчими актами України.

Так в частинах 1, 2 та 5 ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції 20.12.1991 року) зазначено, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які обєдналися для роботи в цьому господарстві. Членами селянського (фермерського) господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На імя голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» ( в редакції 20.12.1991 року) право на створення селянського (фермерського) господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку, виявив таке бажання, має документи, що підтверджують його здатність займатися сільським господарством та пройшов конкурсний відбір. Першочергове право на створення селянського (фермерського) господарства надається громадянам, які проживають в сільській місцевості і мають необхідну кваліфікацію або досвід роботи в сільському господарстві. Конкурсний відбір бажаючих створити селянське (фермерське) господарство проводить районна (міська) конкурсна комісія, склад якої формує районна державна адміністрація (виконавчий орган місцевого самоврядування) і затверджує голова районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів. До складу комісії включаються представники районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів, управління сільського господарства та відділу земельних ресурсів місцевої державної адміністрації, асоціації фермерів, сільської, селищної Ради народних депутатів, на території якої передбачається відведення земельної ділянки для створення селянського (фермерського) господарства, та інших заінтересованих державних і громадських організацій. Земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди. Передача земельних ділянок у приватну власність і надання їх в користування здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених (викуплених) у встановленому порядку. У постійне користування земля надається громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства із земель, що перебувають у державній власності.

У ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» ( в редакції 20.12.1991 року) визначено порядок надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відповіднодо п. 1 ч. 5 ст. 7 ЗК України (в редакції 1990 року), який діяв на час отримання померлим державного акта на право постійного користування на землю, у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Ч. 1 ст. 22 ЗК України (в редакції 1990 року), передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 23 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Зі змісту ст. 92 ЗК України, який набрав чинності з 01.01.2002 року, право постійного користування земельними ділянками можуть набувати лише: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські та релігійні організації; публічні акціонерні товариства залізничного транспорту; вищі навчальні заклади незалежно від форм власності; співвласники багатоквартирного будинку. Фізичні особи даним правом не наділені.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України (у редакції 2002 року) визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 визнано ці положення неконституційними і тому норма п. 6 Перехідних положень ЗК України втратила юридичну силу, а право постійного користування земельною ділянкою залишилося у фізичних осіб, незважаючи на вичерпний перелік, закріплений у ст. 92 ЗК України.

В цьому ж рішенні Конституційного Суду України визначено, що використання терміну «набувають», що означає, «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь» після набрання чинності статтею 92 ЗК України свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування ділянками, набуте громадянами, в установлених законодавством випадках, станом на 01 січня 2002 року.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Ч. 3 ст. 12 ЗК України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.

Інститут спадкового права (книга 6 ЦК України) це загальна сукупність норм, що регулюють перехід прав та обовязків спадкодавця до спадкоємця.

В п. 10 Постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», розяснив, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

В Конституції України зокрема у ст. 8 визнано, як діючий принцип верховенства права, а саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

З огляду на положення Конституції України, щодо прав і свобод громадян - держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки (ч. 4 ст. 13 КУ) . Конституція України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (стаття 41).

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Висновки суду

Оскільки на даний час діяльність Фермерського господарства не припинена, земельна ділянка для ведення фермерського господарства, надана за життя ОСОБА_3 у постійне користування, використовується за цільовим призначенням у відповідності до законодавства України, сплачуються податки за користування землею та виконуються інші обовязки землекористувача, встановлені законодавством, тому враховуючи вище викладене позов підлягає задоволенню, так як він не суперечить вимогам закону, підтверджується матеріалами справи та визнаний відповідачем.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 8, 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» ( в редакції 1991 року), ст.ст. 3, 11, 15, 328, 392, 1218, 1219, 1220, 1223, 1268, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України 82, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН, жителька вул.Гайдамацька (колишня вул.Пролетарська), 27 м.Вінниця) до ОСОБА_2 сільської

ради Немирівського району Вінницької області (, вул..Центральна, 2а, Немирівського району Вінницької області), Фермерського господарства «Надія» ОСОБА_3 (, вул..Зелена, 22 с.Воловодівка Немирівського району Вінницької області), третьої особи Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області ( вул.Горького,84 м.Немирів Вінницької області) про визнання права постійного користування земельною ділянкою в поряду спадкування за заповітом задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право постійного користування землею площею 34,3177 га кадастровий номер :01:001:0301 для ведення фермерського господарства, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради (колишньої Воловодівської сільської ради) Немирівського району Вінницької області, яка відповідно державного акту на право постійного користування землею виданого Воловодівською сільською радою народних депутатів Немирівського району Вінницької області на підставі рішення ХІ сесії 21 скликання Воловодівської сільської ради від 25 лютого 1993 року була надана в постійне користування ОСОБА_3, який помер 19 вересня 2017 року в с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд, Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2019 року

Головуючий: О.П.Царапора