У х в а л а

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 281/290/19

провадження № 61-18326 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

У відповідності до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, і ОСОБА_1 не порушує питання про поновлення цього строку.

Ураховуючи наведене, а також те, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявлено, суд позбавлений повноважень поновити строк на касаційне оскарження з власної ініціативи.

ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій вказати поважність причин пропуску цього строку та надати відповідні докази.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено адресу електронної пошти ОСОБА_1 та не вказано про її відсутність.

Зміст касаційної скарги не відповідає статті 409 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 в касаційній скарзі просить лише скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

Крім того, відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, касаційна скарга має бути подана саме до Верховного Суду, водночас у касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подано скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із узгодженням її змісту вимогам статті 409 ЦПК України, зазначивши у ній, крім іншого, адресу електронної пошти ОСОБА_1 або вказати про її відсутність, а також вказати правильне найменування суду.

Касаційна скарга має бути подана у відповідній кількості примірників для суду та інших учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Натомість у касаційній скарзі заявник посилається на зміст частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) та вказує, що у зв`язку із цим вона звільнена від оплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

Відповідно до змісту частини третьої статті 22 цього Закону від оплати судового збору звільняються позивачі за позовами, пов`язаними із порушеннями їх прав.

Однак, у даній справі ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача та відповідно жодних позовів не пред`являла, що вказує на відсутність у неї права на звільнення від оплати судового збору із заявлених нею правових підстав при поданні касаційної скарги у даній справі.

Отже, слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення її від оплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

Також у касаційній скарзі міститься заява особи, яка подає касаційну скаргу, про відстрочення сплати судового збору.

У вищевказаначеній заяві ОСОБА_1 , як на підставу відстрочення сплати судового збору посилається на те, що вона є безробітною, і на її утриманні перебуває батько та малолітній брат, а тому вона не має матеріальної змоги здійснити оплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Однак, до касаційної скарги ОСОБА_1 не додано документів, які містять інформацію про розміри її доходів за попереднійкалендарний рік, що відповідно унеможливлює вставлення судом обґрунтованості заявленого нею клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги з тих підстав, що сума судового збору, яка підлягає оплаті, перевищує 5 % від доходів заявника за 2018 рік.

Отже, слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній станом на дату подання касаційної скарги) ставка судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1 921,00грн.

Тобто, за подання ОСОБА_1 відповідної касаційної скарги на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, їй необхідно оплатити судовий збір в сумі 384,20 грн, або надати належні докази (документи), які можуть підтверджувати право ОСОБА_1 на відстрочення сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA026007.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко