Справа 752/7812/16-ц
провадження № 4-с/752/35/19
УХВАЛА

19.06.2019 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засдіання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса Василя Володимировича, боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року скаржник ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса В.В.

В обґрунтування скарги зазначено, що 04.03.2016 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 22.11.2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 . Крім того, 04.03.2016 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 22.11.2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_2 10.05.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру. Крім того, 11.05.2016 року державним виконавцем Голосіївського Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру.

Скаржник зазначила, що оскаржувані постанови були винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не відбулося фактичного повного виконання рішення суду, а тому посилаючись на викладене, скаржник просила визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанови від 10.05.2016 року та від 11.05.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також зобов`язати, останнього, відновити: виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23.11.2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_2 , та виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №752/11660/14-ц, виданого 23.11.2015 року про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник скаржниці та сама скаржниця вимоги скарги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Інші сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд скарги повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржниці, скаржниці, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, в редакції Закону, що діяв на час розгляду справи, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.08.2014 року, було задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 було вселено в квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ключі від всіх замків на вхідних дверях в квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання їм можливості щоденного безперешкодного доступу до всіх приміщень. Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із самовільно зайнятого ними жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити у будь-який спосіб перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

04.03.2016 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 22.11.2015 р. про вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 (ВП № 50401445).

04.03.2016 року державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Вересом В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого 23.11.2015 р. про вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником зазначено ОСОБА_3 , де боржником зазначено ОСОБА_2 ( ВП № 50401484).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на день винесення постанов) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Обгрунтовуючи свої вимоги скарги на дії державного виконавця скаржниця зазначала, що на вимогу державного виконавця вона з`явилася 19.04.2016 р. в приміщення ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва для проведення виконавчих дій, де в присутності боржників державний виконавець намагався провести виконавчі дії з вручення їй ключів від спірної квартири, проте вона відмовилась від проведення цих дій, оскільки необхідно було встановити відповідність ключів.

Державним виконавцем Вересом В.В. було призначено наступну дату проведення виконавчих дій про вселення заявниці в квартиру з врученням ключів від вхідних дверей в квартиру на 26.04.2016 р.

26.04.2016р. за вхідним № 4776 до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 від 25.04.2016р. в якій, у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я і неможливістю вільно пересуватись внаслідок захворювання опорно-рухового апарату, вона просила призначити виконавчі дії з її вселення на іншу дату, не раніше 10.05.2016 р. (т. 2 а.с.58)

На підтвердження проходження курсу лікування нею було надано виписку з історії хвороби (т. 2 а.с.58), а також в ході розгляду даної скарги на підтвердження поважності неявки в призначений державним виконавцем день, скаржницею надано суду довідку КНП «Консультативно-діагностичний центр Голосіївського району м. Києва» про те, що вона знаходилась на лікуванні в травматології із діагнозом поперековий остеохондроз в період з 24.04.2016 р. по 23.05.2016 р.

Однак, суд критично ставиться до зазначених документів, які надані стороною скаржника на підтвердження поважності неявки в призначений державним виконавцем день, оскільки, виписка з історії хвороби та довідка не міститься посилань та вказівок на такий стан скаржниці, який унеможливлює пересування останньої та об`єктивної неспроможності з`явитись в призначений день.

Крім того, курс лікування за довідкою тривав по 24.05.2016 року, та заявниця в своїй заяві від 25.04.2016 року вважала можливим призначення виконавчих дій після 10.05.2016 року, тобто до закінчення лікування, що свідчить, на думку суду, про зловживання стороною стягувача своїми правами в ході проведення державним виконавцем дій, пов`язаних із належним виконання судового рішення.

Разом з тим, державний виконавець Верес В.В. 26.04.2016р. склав акт про відсутність стягувача в рамках ВП № 50401484 і ВП 50401445. Надалі державний виконавець шляхом складання вимоги від 27.04.2016 р. призначив проведення виконавчих дій на 06.05.2016 р.

Державний виконавець 06.05.2016 р. склав акт про відсутність стягувача, та доказів того, що вимога від 27.04.2016 р. була одержана заявницею лише 16.05.2016 р., - матеріали справи не містять, як і не містять письмових заяв скаржниці в період з 25.04.2016 р. по 10.05.2016 року про рух виконавчого провадження.

11.05.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Вересом В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру та перешкоджає провадженню виконавчих дій (ВП № 50401445).

10.05.2016 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Верес В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» з посиланням на те, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася вселитися у квартиру та перешкоджає провадженню виконавчих дій (ВП № 50401484).

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 387 ЦПК України (в редакції Закону, що діяв на час розгляду справи судом першої інстанції) за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд вважає, що в ході розгляду справи судом встановлено, що заявниця в ході проведення виконавчих дій в рамках виконавчих проваджень по її вселенню в спірну квартиру діяла у спосіб, який свідчить про відмову останньої від добровільного вселення у квартиру, а також її неявки в призначені дні, на думку суду, відбувались без поважних причин, які б поза розумним сумнівом свідчили про об`єктивну неможливість прибуття, що свідчить про перешкоджання провадженню виконавчих дій.

Суд вважає, що стороною скаржника в ході розгляду скарги не доведено, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчих документів із зазначених підстав були неправомірними.

На переконання суду, державний виконавець в 2016 році діяв в межах та у строки визначені законом, а відтак права стягувача порушені не були.

Крім того, судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду було видано судом декілька виконавчих листів про вселення стягувачів у спірну квартиру, а також постановами державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Верес В.В. від 31.05.2016 р. було закінчено виконавчі провадження № 50962732 та № 50963040 про вселення стягувачів в спірну квартиру, у зв`язку з виконанням рішення суду.

Твердження скаржника в ході розгляду справи про те, що стягувачі були двічі вселені у вказану квартиру, суд відкидає, оскільки, в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що вказані виконавчі провадження не були об`єднані.

Статтею 386 ЦПК України, в редакції Закону 2004 року, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Крім того, згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 17 Постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересовані особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Позиція скаржника про те, що з вказаних нею підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», - є недоведеною та безпідставною.

Дії державного виконавця, не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Переконливі докази, які б вказували на порушення державним виконавцем чинного закону прав скаржника, як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, - не встановлено та скаржником не доведено.

Скаржником не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх доводів, суд вважає, що підстав вважати, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно винесені постанови про повернення виконавчих документів, - немає.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів тверджень скаржника, суд вважає, що скарга є необґрунтованою, безпідставною та недоведеною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261 450 ЦПК України , Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вереса Василя Володимировича, боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко