ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/1996/19

Провадження № 22-ц/818/2929/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна,

інші учасники справи:

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої Олени Миколаївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова, постановлену 11 квітня 2019 року у складі суддя Баркової Н.В., -

установив:

13 лютого 2019 року ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просив визнати неправильно вчиненою (незаконною) та скасувати нотаріальну дію з нотаріального посвідчення договору про розподіл майна подружжя, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вчинену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою Оленою Миколаївною (надалі ПН Палєва О.М.) 10 лютого 2017 року та зареєстровану в реєстрі за № 375.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року цивільну справу № 638/1996/19 передано за підсудністю Жовтневого районному суду м. Харкова у зв`язку із тим, що спір виник з приводу нерухомого майна і застосуванню підлягають правила виключної підсудності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.

Не погодившись із ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова ПН Палєва О.М. звернулася до суду із апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, направити справу до Дзержинського районного суду м. Харкова, визнати її неналежним відповідачем у справі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що позов носить немайновий характер і не стосується безпосередньо нерухомого майна. До того ж вона є неналежним відповідачем у спорах, що виникають з цивільно-правових відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Тому її належить замінити як неналежного відповідача.

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , у відзиві заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що після направлення справи за підсудністю, Жовтневий районний суд м. Харкова не міг не відкрити провадження відповідно до вимог ЦПК України. Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року про направлення справи за підсудністю відповідачем не оскаржувалась. При цьому предметом позову ОСОБА_1 є перевірка законності й обґрунтованості дій нотаріуса під час посвідчення договору про розподіл майна подружжя від 10 лютого 2017 року, тому відповідач у справі визначений вірно.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_1 звернувся із дійсним позовом спочатку до Дзержинського районного суду м. Харкова (а.с. 2-15).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року цивільну справу № 638/1996/19 передано за підсудністю Жовтневого районному суду м. Харкова у зв`язку із тим, що спір виник з приводу нерухомого майна і застосуванню підлягають правила виключної підсудності (а.с. 27).

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова оскаржуваною ухвалою від 11 квітня 2019 року прийняла позовну заяву до розгляду і відкрила провадження у справі (а.с. 34-36).

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в чинні на цей час редакції ЦПК України - ч.1 ст.30 ЦПК України), до якого відповідно до статті 181 ЦК України належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Види спорів з приводу нерухомого майна визначені також в абз. 4 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого до таких належать, зокрема, позови про визнання прав на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Отже для висновку про те, що спір виник щодо нерухомого майна необхідною є наявність двох умов:

1) предметом спору є нерухоме майно в розумінні статей 181, 190, частини 4 статті 191 ЦК України;

2) обраний позивачем спосіб захисту відповідного права: про визнання права, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним тощо.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати неправильною та скасувати нотаріальну дію щодо посвідчення договору про розподіл спільного майна подружжя від 10.02.2017 (а.с. 2 - 15). Зазначений договір було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно поділу квартири АДРЕСА_1 та 57/100 квартири АДРЕСА_2 . У разі задоволення позову та скасування нотаріальної дії договір про розподіл нерухомого майна втратить свою юридичну силу за ознакою порушення обов`язкової форми щодо його укладення та виплине на права та обов`язки сторін у договорі, що виникли з приводу нерухомого майна.

В суді апеляційної інстанції ПН Палєва О.М. пояснила, що фактично спір виник з приводу нерухомого майна і належним позивачем у справі повинна бути ОСОБА_2 , проте просила врахувати доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пред`явив позов немайнового характеру і при оскарженні дії нотаріуса про посвідчення вищезазначеного договору не ставить питання про визнання такого договору недійсним.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки на виконання завдань цивільного судочинства суд при розгляді справи встановлює фактичні обставини у справі та зміст спірних правовідносин та застосовує норму права, що регулює такі правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відсутність у позові ОСОБА_1 вимог про визнання правочину недійсним та не залучення позивачем належного відповідача не свідчать про відсутність майнового спору, що виник між сторонами договору про розподіл спільного майна подружжя від 10.02.2017 та про немайновий характер цього спору.

Крім цього, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд Жовтневого районного суду м. Харкова сторонами у справі не оскаржувалась та є чинною. Тому в судді Жовтневого районного суду м. Харкова не було підстав для відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження за його позовом

Оскільки ухвала суду про відкриття провадження постановлена із додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга ПН Палєвої О.М. підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої Олени Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний