Єдиний унікальний номер 225/3253/18 Номер провадження 22-ц/804/1024/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Азевича В.Б., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 грудня 2018 року у цивільній справі № 225/3253/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (суддя першої інстанції Мигалевич Валерій Володимирович), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 24 лютого 2012 року він був прийнятий на роботу на посаду електрослюсаря 3 розряду підземного до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодзержинська».

Згідно протоколу загальних зборів учасників товариства № 13/12 від 02 липня 2012 року ТДВ «ОП «Шахта «Новодзержинська» було перейменовано в ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської».

3 16 серпня 2014 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін.

04 січня 2016 року та повторно 23 березня 2017 року він звертався з письмовими заявами на адресу директора шахти з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі. Службовими записками (без дати) директор шахти просив інше керівництво товариства погодити виплату йому заборгованості по заробітній платі, але грошей він так і не отримав.

Розмір заборгованості по заробітній платі складає 19422,12 грн.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 19422,12 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 465556,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а всього 494978,12 грн.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 05 листопада 2018 року позовну заяву позивача було залишено без руху для усунення недоліків, а саме для надання документу про сплату судового збору в розмірі 5360,36 грн.

12 листопада 2011 року позивач надав до суду першої інстанції заяву, в якій просив його позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 13 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені Святої Матрони Московської» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 19422,12 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені Святої Матрони Московської» в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що не погоджується із оскаржуваним рішення, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дзержинського міського суду Донецької область від 20.12.2018 року у справі № 225/3253/18, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в розмірі 19422,12 грн. відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 29 травня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 175,176), копія апеляційної скарги відповідача позивачем отримана (а.с. 175). Відзив на апеляційну скаргу від позивача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 183).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 185).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 16 серпня 2014 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та нормам діючого законодавства України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 24 лютого 2012 року знаходився у трудових відносинах з товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської». 16 серпня 2014 року він був звільнений з займаної посади на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 9-10).

Згідно інформації, що міститься в персональній картці застрахованої особи ОСОБА_1 стосовно суми нарахованої йому заробітної плати та з якої сплачено відповідні страхові внески (а.с. 11-13) ОСОБА_1 здійснювалися нарахування, зокрема, з лютого місяця 2012 року по серпень місяць 2014 року.

З розрахункових листків працівника ОСОБА_1 за період з січня по серпень місяць 2014 року встановлено, що заборгованість підприємства на кінець серпня місяця 2014 року становить 23797,53 грн. (а.с. 14-17).

Згідно довідки № 135 від 05.10.2018 р. Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської», заборгованість по виплаті належних працівнику при звільненні сум на користь ОСОБА_1 не обліковується. (а. с. 78).

Згідно копії платіжного доручення № 202 від 03 жовтня 2014 року Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської» на рахунок ПАТ «Український бізнес банк» перераховано грошові кошти у сумі 94039,32 грн., призначення платежу: нарахування б/г на рахунок ФСС за 08.2014 р. без ПДВ. (а.с. 79).

Згідно копії платіжного доручення № 3303 від 01 грудня 2014 року Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені святої Матрони Московської» на рахунок ПАТ «Український бізнес банк» перераховано грошові кошти у сумі 225492,00 грн., призначення платежу: нарахування з/п за 06.2014 без ПДВ. (а.с. 80).

Позивач 04.01.2016 року та повторно 23.03.2017 року звертався з письмовими заявами на адресу директорів підприємства з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі за червень, липень, серпень 2014 року в розмірі 19422,12 грн. (а.с. 18, 19), на що позивачем були отримані службові записки директорів підприємства які просили інше керівництво товариства погодити виплату позивачеві заборгованості по заробітній платі (а. с. 20, 21).

Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з позивачем належних до сплати сум не провело.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що висновки суду першої інстанції про не проведення з позивачем розрахунку обґрунтовані посиланням на неналежні докази, що свідчить про неповноту судового розгляду та необґрунтованість оскаржуваного рішення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд відхиляє посилання представника відповідача на неможливість надання платіжних доручень та/або первинних документів, які б свідчили про нарахування та виплату заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік, тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розрахункові листи працівника ОСОБА_1 , не підтверджують факт не виплати позивачу вказаних в них нарахувань, письмові заяви позивача від 04.01.2016 року та 23.03.2017 року, службові записки директора шахти є припущеннями, є безпідставними, оскільки надані представником відповідача докази, а саме: довідка № 135 від 05.10.2018 року Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про те, що заборгованість перед позивачем не обліковується та платіжні доручення про перерахунок коштів № 202 від 03 жовтня 2014 року та № 3303 від 01.12.2014 року не доводять відсутності цієї заборгованості. Платіжні доручення не містять відомостей щодо індивідуальних ознак, по яким можливо ідентифікувати, що кошти у подальшому були перераховану на особистий зарплатний рахунок позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно переклав обов`язок доведення відсутності заборгованості перед позивачем на відповідача, чим порушив принцип здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності, є безпідставними, оскільки згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із частини 4 вказаної вище статті, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач мав право надати докази виплати заборгованості по заробітній платі позивачу, але він не спростував відомості, наведені у письмових доказах - документах, наданих позивачем.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 грудня 2018 року і задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» залишити без задоволення, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 20 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна