Головуючий у 1 інстанції Шатілова Л.Г. Єдиний унікальний номер 2-1517/1998
Номер провадження 22-ц/804/1485/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Принцевської В.П.

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2019 року, постановлену у м. Маріуполі Донецької області у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначав, що після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з наявністю в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна арешту № 2201572 від 20 липня 2005 року, накладеного на зазначену квартиру, державним реєстратором, йому було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру. Просив скасувати арешт, накладений на вказане житлове приміщення на підставі рішення нарсуду Жовтневого району від 24 квітня 1998 року, власником якої зазначений ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування арешту відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду про відсутність законних підстав для скасування арешту на квартиру не відповідають встановленим обставинам справи, а навпаки, ці обставини свідчать про відсутність законних підстав для існування арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

З казаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4,5).

ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 22 грудня 2015 року (а.с. 6).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Мошко С.М. № 27751040 від 04 січня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру у зв`язку з наявністю в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна арешту № 2201572 від 20 липня 2005 року, накладеного на зазначену квартиру на підставі рішення нарсуду Жовтневого району від 24 квітня 1998 року, власником якої вказаний ОСОБА_3 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. 20 вересня 2017 року було відкрито спадкову справу № 61417121 (а.с. 8).

З інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 2201572, зареєстровано: 20 липня 2005 року за № 2201572 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: не вказано, б/н 24 квітня 1998 року, нарсуд Жовтневого району м. Маріуполя, власник: ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що в архіві суду за 1998 рік наявна лише одна ухвала від 24 квітня 1998 року по цивільній справі № 2-1517/1998 якою був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої зазначений ОСОБА_3 (а.с. 16).

Будь-які судові рішення про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в архіві Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області відсутні.

Згідно з приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Заявником не надано рішення нарсуду Жовтневого району від 24 квітня 1998 року, на підставі якого в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зроблено запис про обтяження та накладено арешт на квартиру.

Отже, встановивши, що в суді відсутні будь-які процесуальні рішення про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та, крім того, відсутні відомості щодо перебування в провадженні суду будь-якої справи, де б сторонами були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , окрім справи № 2-1517/1998, по якій було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводяться до незгоди з постановленою ухвалою, тому не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Ухвала суду постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11червня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П.Принцевська