Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Биліни Т.І.

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2015 року народження у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі скасувати та ухвалити судове рішення, яким повернути заяву позивачці для звернення за підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 не згоден з відкриттям провадження у даній справі у зв`язку з порушенням правил підсудності. Позивачка ОСОБА_2 вказує у позовній заяві, що проживає за адресом: АДРЕСА_1 , але ця адреса не є місцем її реєстрації. За даним адресом позивачка орендує житло. Місцем її реєстрації є смт.Нікольське, що знаходиться під юрисдикцією Володарського районного суду Донецької області.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у Центральному районі м.Маріуполя, який територіально віднесено до юрисдикції Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області, що відповідає загальним положенням ст.27 ЦПК України. Позивачка зараз проживає також у Центральному районі м.Маріуполя, і має право, але не зобов`язана у відповідності до приписи ч.1 ст.28 ЦПК України подати позовну заяву про стягнення аліментів за місцем свого проживання.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Від адвоката Довженко В.І. надійшла зава про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням ОСОБА_1 у відрядженні.

Колегія суддів вважає, що адвокатом було повідомлено поважну причину неявки відповідача до суду, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надано.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Виходячи з положень ст.371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та відсутності клопотання про його продовження, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_1 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відкриваючи провадження у даній справі суд виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом не допущено порушення вимог процесуального права при вирішенні питання щодо відкриття провадження у даній справі за вказаних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 у січні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

У позовній заяві ОСОБА_2 у якості адреси свого місця проживання вказує адресу: АДРЕСА_1 , долучає довідку видану виконкомом Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована в смт. Нікольське, та копію паспорта в якому місцем проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Також, у позовній заяві адреса проживання відповідача ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_3 .

З відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 лютого 2019 року на запит суду вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 29 серпня 2000 року по теперішній час.

Слід зазначити, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 у якості адреси свого місця проживання вказує адресу: АДРЕСА_4 .

У відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визначення батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Положення даної статті не є імперативними, а дають лише право вибору позивачу, а не обов`язок, щодо пред`явлення відповідного позову в одному з двох і більше судів.

Як зазначалося раніше та вбачається із позовної заяви ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає у Центральному районі м.Маріуполя Донецької області, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги положення загальної ст.27 ЦПК України щодо підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, справа підсудна Жовтневому районному суду м.Маріуполя Донецького області.

Окрім цього, у зв`язку із заявленими позовними вимогами про стягнення аліментів та положеннями ч.1 ст.28 ЦПК України про підсудність справ за вибором позивача, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не заперечує в апеляційній скарзі той факт, що позивачка ОСОБА_2 перебуває в орендованому житлі за адресом: АДРЕСА_1 , яке знаходиться також у Центральному районі м. Маріуполя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесуального права щодо визначення підсудності даної справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецького області від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 липня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Т.І. Биліна