КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7793/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Піхур О.В. 13 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити йому додатковий строк достатній для подання заяви приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Литвин Л.О. про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата ОСОБА_5 .

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина.

За час життя брат 24 липня 2015 року склав заповіт, яким усе належне майно заповів ОСОБА_1

23 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви відмовлено з тих підстав, що 22 серпня 2015 року спадкова справа заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О. за заявою ОСОБА_6 , дочки брата.

Вважаючи таке подання заяви безпідставним, оскільки ОСОБА_6 не є спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_1 просив приватного нотаріуса закрити цю спадкову справу. Не дочекавшись відповіді, звернувся до суду з позовом на неправомірні дії нотаріуса та закриття спадкової справи.

Оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчувався, то він подав приватному нотаріусу Литвиновій Л.О. заяву, у якій просив не видавати ОСОБА_6 свідоцтво про прийняття спадщини.

Рішенням суду від 16 травня 2017 року у задоволенні його позову відмовлено та після набрання рішенням суду законної сили, він 07 серпня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус постановою відмовив у прийнятті заяви у зв`язку із пропуском шестимісячного строку.

Зазначає, що брат мав неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Вказує також, що на момент смерті брата постійно проживав з ним у квартирі АДРЕСА_1 та фактично прийняв спадщину.

Зазначає, що у зв`язку із згаданим судовим спором, у якому захищав свої права, вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, а тому з цих підстав просить встановити йому додатковий строк.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на обставини, якими обґрунтовує поважність пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що нотаріус, що посвідчував заяву, у якій він просив не видавати ОСОБА_6 свідоцтво про прийняття спадщини, не роз`яснив наслідків та ризику пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також звертає увагу, що проживав із спадкоємцем та вів з ним господарство.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 вказує на відсутність поважних причин для встановлення додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 посилається на відсутність поважних причин щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також вказує на те, що ОСОБА_2 подано позовну заяву про визнання заповіту недійсним.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала.

Представники відповідачів заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть.

24 липня 2015 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким всі свої права та обов`язки, які належать на момент складання заповіту, та також ті права та обов`язки, які можуть належати у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом буде мати право заповів ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненком В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №846.

Відомостей, що 23 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дванадцятої Київської нотаріальної контори матеріали справи не містять.

Заявою від 13 жовтня 2015 року, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.В., ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Литвиної Л.О., у якій з посиланням на те, що виключно він є належним спадкоємцем, просив закрити спадкову справу, відкриту за заявою ОСОБА_6 та надати відповідь з цього питання.

Листом від 13 листопада 2015 року приватний нотаріус Литвина Л.О. повідомила, що 22 вересня 2015 року відкрито спадкову справу відносно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на підставі заяви ОСОБА_6 . Також повідомлено, що відповідно до даних Спадкового реєстру на ім`я ОСОБА_1 складено заповіт та рекомендовано звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи з метою не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Заявою від 18 січня 2016 року, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.В., ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Литвиної Л.О., у якій повідомив, що ним було подано до Печерського районного суду міста Києва позовну заяву про закриття спадкової справи та просив до прийняття рішення судом не видавати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 .

Так, з матеріалів справи убачається, що 25 грудня 2015 року Печерським районним судом міста Києва відкрито провадження у справі №757/47666/15-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Литвиної Л.О. про визнання дій незаконними та закриття спадкової справи. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у задоволенні цього позову відмовлено.

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Литвиної Л.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса Литвиної Л.О. від 07 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні поважні причини, які давали б підстави для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із частина 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено наступне:

1. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

2. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

3. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із роз`ясненнями, що вказані у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", поважність причин пропуску строків пов`язується з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця.

З установлених обставин справи убачається про відсутність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали ОСОБА_1 . подати заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, листом від 13 листопада 2015 року приватний нотаріус Литвина Л.О. рекомендувала ОСОБА_1 звернутися із заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадкової справи, тобто до Литвиної Л.О. , з метою не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. На цьому також наголошено в постанові приватного нотаріуса Литвиної Л.О. від 07 серпня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відхиляються колегією суддів, оскільки встановлення наявності або відсутності такої обставини не впливає на вирішення цього спору з огляду на його предмет і підстави.

Позивачем заявлено вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та судом першої інстанції в межах заявлених вимог вірно установлено відсутність обставин, які давали б підстави для задоволення таких позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова