Справа № 369/7782/19
Провадження № 2-о/369/189/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., за участю представника заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Пархоменка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Києво-Святошинський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Києво-Святошинський районний центр соціальних служб для смі`ї, дітей та молоді, звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Свою заяву заявник ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що вона є постраждалою від домашнього насильства, яке було вчинене її колишнім співмешканцем та батьком її доньки ОСОБА_2 ..

Заявник зазначила, що ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Вона, ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 ніколи в шлюбі не перебували, деякий час проживали разом, пізніше ОСОБА_2 інколи самовільно приїжджав до неї, ОСОБА_3 , та дочки ОСОБА_4 , залишався в квартирі на декілька днів. З приводу даної поведінки ОСОБА_2 між ними відбувалися сварки. Під час сварок ОСОБА_2 лаявся, замахувався кулаками, штовхав та бив її ОСОБА_3 , в присутності малолітньої дочки.

Заявник посилалася на те, що ОСОБА_2 дуже агресивна людина. За весь час спілкування здійснював тиск на неї, погрожував створити умови, за яких ОСОБА_3 не могла бачитися з дитиною, шантажував її, псував меблі у квартирі.

Києво-Святошинським ВП У ГП в Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 375791 від 01.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

07.06.2019 року ОСОБА_2 з`явився до квартири ОСОБА_3 , в присутності малолітньої дочки бив її матір, застосувавши силу, забрав у неї ключі від квартири та автомобіля, потім вигнав на вулицю без речей.

10 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області та до Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про що свідчать її заяви від 10.06.2019 року.

Заявник посилалась на те, що ОСОБА_2 на даний час позбавив її можливості проживати у її квартирі, відібрав автомобіль, пошкодив майно.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 вчиняє насильство відносно ОСОБА_5 та її доньки, остання проживає у своєї матері та боїться повернутися до власної квартири.

17 червня 2019 року заявник ОСОБА_3 була змушена знову викликати патруль поліції, оскільки ОСОБА_2 викрав її речі, а частину речей викинув у сміттєвий бак.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 350-1, 350-2, 350-4, 350-6, 350-7, 350-8 ЦПК України, заявник ОСОБА_3 просила видати обмежувальний припис терміном на шість місяців, яким визначити заходи обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 , з постраждалою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на 300 метрів до місця проживання, роботи, дитячого садочку, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 та її дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 , та автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 та передати їй ключі.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 . заяву підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення заяви.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошисньського району Київської області за № 2080 від 12.12.2018 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за № 2081 від 12.12.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В., квартира АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_3 ..

До заяви було надано висновок спеціаліста Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 67 від 07.06.2019 року, в якому зазначено, що при судово-медичному огляді 07.06.2019 року у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження: садно передньої поверхні груди, синець правої кисті, синець лівого колінного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному потерпілим терміну, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. В дослідницькій частині вказаного висновку спеціаліста вказано, що зі слів обстежуваної: «07.06.2019 року приблизно 02-00 год. ОСОБА_2 схопив за волосся, забрав телефон, тягав за волосся, бив останню долонями по голові, хапав за руки, за одяг. 05.06.2019 року близько 23:00 год. ОСОБА_2 зіштовхнув її з ліжка, та перекинув на стіл зі скляною столешницею, стіл влучив в ліве коліно».

Згідно Направлення сім`ї до іншого суб`єкта для надання соціальних послуг № 1 від 13.12.2018 року, видане Києво-Святошинським районним центром соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді, вбачається, що жінка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулась з проханням допомогти протистояти їй фізичному та психологічному домашньому насильству з боку колишнього цивільного чоловіка.

Згідно Направлення сім`ї до іншого суб`єкта для надання соціальних послуг № 469 від 10.06.2019 року, видане Києво-Святошинським районним центом соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що жінка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась з проханням допомоги та відновлення справедливості, а також протистояти у фізичному, психологічному, економічному насильству з боку колишнього цивільного чоловіка, що вчиняється ним регулярно, впродовж 5 останніх років, у присутності неповнолітньої дитини. Наразі, зі слів жінки, її цивільний чоловік, застосувавши силу, позбавив її можливості проживати її у власній квартирі, відібрав автомобіль, пошкодив майно та від постійних погроз перейшов до застосування фізичної сили в присутності їх спільної дочки. Ці події погіршили фізичний стан жінки, її дитини, унеможливили користування житлом та речами, призвели до погіршення психологічного стану, зокрема страху за життя та здоров`я. Жінка зверталась до медиків та поліції.

Відповідно до вимог ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правовідношення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, принижування, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 17 червня 2019 року ОСОБА_3 зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 17.06.2019 року.

В поданій до суду заяві заявниця ОСОБА_3 посилалась на те, що її колишній співмешканець ОСОБА_2 вчиняє насильство відносно неї ОСОБА_3 та їхньої спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погрожує їй, псує її речі, чинить перешкоди щодо її проживання в квартирі, яка належить їй на праві власності.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак слід зазначити, що посилання заявника про насильство з боку ОСОБА_2 , а саме про постійні образи, погрози останнього, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Суду не було надано заявником належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 наносив їй тілесні ушкодження, про наявність такого факту не зазначено в жодному із наданих заявником документах.

Надані заявником докази в обґрунтування заявлених вимог вказують на обставини, зазначені зі слів самої заявниці. В матеріалах справи відсутні висновки компетентних органів, які вказували на те, що ОСОБА_2 вчинив насильство відносно ОСОБА_3 чи дочки ОСОБА_4 ..

Факт пошкодження майна (взуття, телефону та інше), що належить заявнику, не був встановлений та доведений у встановлений законом порядку.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 основним його місцем проживання за останній рік є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , іншого житла в нього не має.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису не підлягає задоволенню.

По даній справі, з урахуванням зазначених вище вимог законодавства, встановлено, що безперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця ОСОБА_3 до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

Керуючись ст. ст. 1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 350-4, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Києво-Святошинський районний центр соціальних служб для смі`ї, дітей та молоді, про видачу обмежувального припису, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.