КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2669/16-ц
Провадження № 2/488/86/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказав, що 06.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 571 доларів США, строком користування до 05.11.2011 року, та зі сплатою за користування 11 % річних.

30.03.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору № 0 від 06.11.2006 р., згідно якого строк повернення кредиту був визначений до 05.11.2013 року.

В забезпечення належного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 06.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого вона зобовязувалася відповідати за належне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 р.

08.12.2011 року між 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк», який був правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у відповідних зобовязаннях на набуває право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Через неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість , яка станом на 16.06.2016 р. складає 165 171,71 грн., із яких:

-76 501,13 грн. тіло кредиту;

-40 919,51 грн. відсотки;

-47 751,13 грн. пеня.

Посилаючись на таке та на відмову відповідачів погасити заборгованість в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути її у солідарному порядку з відповідачів по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі з вищевикладених підстав, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти стягнення заборгованості за кредитом у солідарному порядку з тих підстав, що банк не направляв вимогу поручителю у строк, визначений законодавством, та втратив право стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 06.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 571 доларів США, строком користування до 05.11.2011 року, зі сплатою за користування 11 % річних (а.с. 7-18).

В забезпечення належного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 06.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобовязувалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 р. (а.с. 19).

12.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.11.2009 р. щодо визначення процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк (а.с. 21).

20.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.11.2009 р. щодо сплати процентів за кредитним договором, а також був викладений у новій редакції додаток № 1 до кредитного договору (а.с. 22).

30.03.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.11.2009 р. щодо зміни кінцевого строку повернення кредиту, який був визначений сторонами не пізніше 05.11.2013 року.

30.03.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 1 до договору поруки від 06.11.2006 р., згідно якого поручитель надала свою згоду на зміну основного зобовязання, яке було забезпечене порукою (а.с. 20).

08.12.2011 року між 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк», який був правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінив ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (став новим кредитором) у відповідних зобовязаннях на набув право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Із матеріалів справи вбачається, що позичальник належним чином не виконував свої зобовязання за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 р.. внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 16.06.2016 р. складає 165 171,71 грн., із яких:

-76 501,13 грн. тіло кредиту;

-40 919,51 грн. відсотки;

-47 751,13 грн. пеня.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Підстави припинення поруки визначені у ст. 559 ЦК України, згідно п. 4 цієї статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора і обовязок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-6цс14.

Зі змісту п. 2.2 договору поруки від 06.11.2006 р. вбачається, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на третій день з моменту невиконання своїх зобовязань позичальником за кредитним договором.

Пунктом 3.2 цього ж договору визначено, що порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника за кредитним договором. Однак така умова за своєю правовою суттю не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки таке суперечить визначенню строків, що міститься у ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі разом із додатковою угодою до нього № 3 строк виконання основного зобовязання був визначений сторонами - не пізніше 05.11.2013 року, який є строком повного погашення кредиту.

За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 06.11.2013 року, тобто з наступного дня після дня настання строку виконання основного зобов'язання. Проте судовим розглядом встановлено, що позивач пропустив цей строк і не предявив вимогу до поручителя, відповідача по даній справі ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення суми кредитної заборгованості лише з відповідача ОСОБА_3 як з позичальника, а у задоволенні вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_2 як з поручителя, суд вважає необхідним відмовити за припиненням строку дії поруки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при подачі даного позову судовий збір у розмірі 2 477,58 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 р., станом на 16.06.2016 р., на загальну суму 165 171,71 грн., із яких:

-76 501,13 грн. заборгованість за кредитом;

-40 919,51 грн. нараховані відсотки;

-47 751,13 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2 477,58 грн.

У задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (, 01014 м. Київ, бульвар Дружби Народів 38).

Відповідач ОСОБА_3, 54000 м. Миколаїв, вул. Кругова 47, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, 54050 м. Миколаїв, вул. Б.Куна 4, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду був складений 18.02.2019 року

Суддя Л.І. Селіщева