Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 725/5291/16-ц

провадження № 61-12802св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Апеляційного суду Чернівецької області

від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Яремка В. В., Височанської Н. К., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Укрексімбанк») про визнання поруки припиненою.

Позовна заява мотивована тим, що 08 квітня 2013 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 71113Р2. Цим договором забезпечено зобов`язання за генеральною угодою № 71113N2, укладеною 08 квітня 2013 року між ПАТ «Укрексімбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галс ЛТД» (далі - ТОВ «Галс ЛТД»).

У зв`язку із невиконанням ТОВ «Галс ЛТД» зобов`язання за кредитним договором

29 грудня 2015 року ПАТ «Укрексімбанк» направило ТОВ «Галс ЛТД» та їй вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені. Зазначену вимогу ТОВ «Галс ЛТД» отримало 05 січня 2016 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати її поруку припиненою, оскільки банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання (05 січня 2016 року) не пред`явив вимогу до неї, як до поручителя.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що шестимісячний строк для пред`явлення банком вимог до ОСОБА_1 як до поручителя не минув, оскільки його перебіг необхідно рахувати із 02 лютого 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Першотравневого районного суду

м. Чернівці від 12 квітня 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поруку за договором поруки від 08 квітня 2013 року № 71113Р2, укладеного між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , припиненою. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що банк був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення ТОВ «Галс ЛТД» встановленого строку для дострокового повернення кредиту, якою є 16 січня

2016 року, проте банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу 25 липня 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку дії поруки.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У червні 2017 року ПАТ «Укрексімбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за генеральною угодою, 29 грудня 2015 року на адресу поручителя направлено вимогу про дострокове погашення кредиту, яка отримана поручителем

12 січня 2016 року, проте заборгованість, відповідно до умов договору поруки, протягом 20 робочих днів з моменту отримання цього листа не була погашена, а тому у кредитора виникло право вимагати дострокове виконання основного зобов`язання поручителем - 02 лютого 2016 року. Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки банком пред`явлено у судовому порядку у межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

У липні 2017 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну

ПАТ «Укрексімбанк», у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між ПАТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Галс ЛТД» укладено генеральну угоду від 08 квітня 2013 року № 71113N2.

Цей правочин забезпечений договором поруки від 08 квітня 2013 року № 71113Р2, укладеним між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1

У зв`язку з невиконання ТОВ «Галс ЛТД» зобов`язання за генеральною угодою

ПАТ «Укрексімбанк» 29 грудня 2015 року надіслано позичальнику та поручителю ОСОБА_1 вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені.

ТОВ «Галс ЛТД» вимогу банку про дострокове виконання зобов`язання отримало

05 січня 2016 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законодавстві передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує поняття «термін», який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що у зв`язку із невиконанням позичальником умов генеральної угоди банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитом і направив 29 грудня 2015 року на адресу позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення кредиту, тобто, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання, й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати зобов`язаний був пред`явити позов до поручителя ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу 25 липня 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку дії поруки.

З огляду на викладене, правильний та обґрунтований є висновок суду апеляційної інстанції про припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України у зв`язку із пропуском банком шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителя.

Доводи касаційної скарги про те, що у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за генеральною угодою, 29 грудня 2015 року на адресу поручителя направлено вимогу про дострокове погашення кредиту, яка отримана поручителем

12 січня 2016 року, проте заборгованість, відповідно до умов договору поруки, протягом 20 робочих днів із моменту отримання цього листа не була погашена, а тому у кредитора виникло право вимагати дострокове виконання основного зобов`язання поручителем - 02 лютого 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню саме від цієї дати.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Оскаржене судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів

Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик