ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5292/19 Справа № 211/6270/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року, ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду від 26 вересня 2011 року з відповідача стягнено аліменти на утримання доньки щомісячно у розмірі 500,00 грн. Потреби дитини значно зросли. Донька навчається у Криворізькій педагогічній гімназії. Вартість харчування складає 13 грн. в день, що в місяць становить 300 грн. Займається художньою гімнастикою в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 8 м. Кривого Рогу, приймаючи участь в турнірах, витрачаються гроші на пошиття костюмів вартістю 1000-2000 грн. Відповідач не бере участь у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на навчання, розвиток, лікування. Посилаючись, що значно зросла вартість продуктів харчування, збільшився і прожитковий мінімум для дітей, просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду; стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 періодично щомісяця по 500 грн. для оплати навчання.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року позов задоволено частково. Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на дитину, які присуджені з ОСОБА_2 за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2011 року. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, на користь ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповно досліджених доказах, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що матеріальний стан відповідача не поліпшився, а погіршився через що він вимушений був поїхати на заробітки до Польші. Посилається, що судом не враховано неможливість виконання рішення суду про стягнення аліментів частці від заробітку, що призведе до заборони його виїзду за межі країни.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог. В частині відмови ОСОБА_1 у стягненні додаткових втрат на дитину, рішення суду не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.09.2011 р. до повноліття дитини (а.с. 9).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року, визначено місце проживання дитини разом з матір`ю (а.с. 10-11).

На підставі встановлених та досліджених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначений раніше рішенням суду розмір аліментних платежів в сумі 500 грн. не забезпечує неповнолітній достатній фізичний, соціальний розвиток, враховуючи вік дитини, є значно меншим за гарантований державою мінімальний розмір аліментних платежів, дійшов висновку про зміну способу стягнення аліментів та визначив його розмір ј частка від усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним, законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2013 року у справі № 6-143 цс13, відступати від якого колегія суддів не вбачає підстав.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, визначеного за домовленістю між батьками або рішенням суду.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Колегія суддів погоджується із урахуванням доказів наданих позивачем, у збільшенні вартості життя, та потребі неповнолітній щомісячно коштів на харчування, її культурний розвиток у КЗ «ДЮСШ№1», а також зміни фінансового становища та значними щомісячними видатками на дитину, в підтвердження чого надано розрахункові чеки про придбання одягу, довідку з місця навчання про вартість харчування (а.с.13-41).

Як видно з довідки з місця роботи, позивач ОСОБА_1 працює у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький державний педагогічний університет» на посаді керівника студентського клубу з 14 червня 2007 року (а.с.13).

Законодавчо визначений обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України ).

Розмір аліментів, визначений рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року у розмірі 500 грн. не забезпечує неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належного утримання, навіть на рівні мінімально встановленого законодавством.

Частина 2 статі 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В огляду на встановлений ЗУ «Про держаний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня становить 2027 гривень; отже 50% складатиме відповідно 1013,50 грн.

Отже, визначений раніше, за рішенням суду розмір аліментів на утримання 500 грн. порушує право неповнолітньої на належне утримання від батька.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 працює, як він особисто повідомив в апеляційній скарзі, за межами країни, має можливість оплачувати дитині щорічний абонент до фітнес клубу у розмірі 3000 грн., має стабільний дохід, колегія суддів погоджується із висновком суду, про можливість зміни розміру стягнутих аліментів та визначення її у частці ј від заробітку ( доходу) відповідача, який є батьком малолітньої.

Відповідач, відомостей про матеріальний стан, який не дозволяв би йому сплачувати кошти у більшому ніж 500 грн. розмірі суду не надав.

Навпаки, згідно відомостей карткового рахунку, наданого відповідачем, він подорожує у березні 2018 року двічі придбав квітки 12 та 20 березня, у січні сплачував за навчання 1588 грн. у Донецькому юридичному інституті, у квітні за заняття спортом сплачено 1950 грн. (а.с.91-100). Що свідчить про достатній рівень матеріального забезпечення відповідача.

Колегія суддів вважає доведеними факт прийняття батька ОСОБА_2 у вихованні та спортивному розвитку дитини, що підтверджено фотознімками, що містяться в матеріалах та квитанціями оплати занять неповнолітньої спортом, проте це не виключає необхідності у щоденних витрат неповнолітньої дитини на харчування та одяг.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на добровільну оплату аліментних платежів у більшому розмірі, чим визначено рішенням суду, колегія суддів вважає не доведеним. Так, згідно квитанцій поповнення карткового рахунку, досліджених судом, щомісячно відповідач здійснював поповнення на суму 504,51 грн., лише у березні 2018 року проведений платіж на суму 700 грн., а квитанція платежу 31 грудня 2018 року на суму 1510 грн., не можна визнати у більшому розмірі, оскільки за жовтень - листопад 2018 року, квитанції відсутні, тому відповідно це платіж проведений за два місці (а.с.70-74).

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість сплачувати аліментні платежі у визначеному судом розмірі та виді, та як наслідок заборона його виїзду за межі країни не ґрунтуються на доказах. Відповідачем не зазначена підстава неможливості виконання рішення суду.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: