Дата документу 07.06.2019 Справа № 554/7503/18
Провадження № 2/554/764/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 червня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Троцької А.І.,

при секретарі - Зайцевій Я.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та стягнути з неї судові витрати.

В обґрунтування даного позову зазначала, що 22 вересня 2010 року її батьком - ОСОБА_4 згідно договору дарування було подаровано позивачу 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . До того часу як домоволодіння було подаровано, в ньому згідно домової книги було зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_5 , - мати; ОСОБА_6 , - племінник; ОСОБА_4 , - батько; ОСОБА_7 , - брат; ОСОБА_3 , - дружина брата. Починаючи з травня 2016 року відповідачка ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2017 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. При цьому суд в своєму рішенні зазначив, що сторони проживають окремо. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги, нарахововані на відповідача, добровільно зніматися з місця реєстрації проживання категорично відмовляється, у зв`язку з чим вимушена звертатися до суду.

Ухвалою від 26 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

06.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Представник третьої особи - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання.

Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи та закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, відповідно до ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 1 ст.13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст.81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки від 22.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В., зареєстрованого 24.09.2010 року в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", реєстраційний номер 12771749, ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/5 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , (а.с.18, 19).

Як вбачається із будинкової книги, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_3 (а.с. 13-17).

Рішеннм Октябрського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано. Окрім іншого, в рішенні зазначено, що сторони понад вісім місяців проживають окремо (а.с.20).

Факт не проживання ОСОБА_3 в будинкупідтвердили в судовому засіданні сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно пояснень яких, їм достовірно відомо, що у будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає вже декілька років.

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд враховує роз`яснення, викладені у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, за якими члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин. З вище викладених правових норм вбачається, що для ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, має бути належним чином доведено факт не проживання особи у приміщенні без поважних причин понад один рік. В той же час, в даному випадку, такі обставини належним чином доведені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 273, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте Октябрським районним судом м.Полтави за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа:

Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, адреса: вул.Пушкіна, 63, м.Полтава.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2019 року.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави Троцька А.І.