Справа № 495/9796/16-ц
№ провадження 2/495/452/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/9796/16-ц,

за участю учасників справи:

від позивача особисто позивач ОСОБА_1

від відповідача особисто відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних та моральних збитків,

представника відповідача на підставі ордеру серії ОД № 003144 - адвоката Сороколет С.І.,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2016 року позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду до відповідача ОСОБА_3 , про стягнення матеріальних та моральних збитків, уточнивши свої позовні вимоги 04.04.2019 року остаточно просить суд: стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 136685 грн та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 10296 грн, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стверджує, що з 2005 року по теперішній час її будинком та земельною ділянкою незаконно заволодів та проводив незаконно господарську діяльність та фермерське господарство ОСОБА_3 .

За весь цей час ОСОБА_3 привів будинок в споруду, в якої неможливо проживати, а саме познімав вікна з рамами в кількості 11 шт., вхідні та міжкімнатні двері в кількості 11 шт, завалив погріб, зняв з погреба двері, зніс дерев`яну вбиральню на подвір`ї, зруйнував декілька стін. На земельній ділянці також знищив 800 кущів винограду, зняв залізобетонні стовпи з огорожі та сітку рабицю в кількості 40 метрів.

Стверджує, що даними діями відповідач завдав їй значну матеріальну шкоду. Моральна шкода проявилась у тому, що вона залишилась без житлового будинку, а тому її розмір вона оцінює у 20 000 грн.

З урахуванням вищевикладеного, вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

14 грудня 2016 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по вказаній справі було відкрито. /а.с. 20/

13 лютого 2017 року відповідачем до суду надане заперечення на позовні вимоги позивача, відповідно до яких просить суд в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи при цьому, що доказів своїх позовних вимог позивач не надала, зазначила що він заподіяв їй шкоду у розмірі 50 тис. грн, однак не зазначила з яких саме міркувань вона виходила, зазначаючи її розбір.

Із свого боку повідомляє, що ніякої шкоди позивачу ним заподіяно не було, факти викладені в позові є тільки припущеннями. /а.с. 32-35/

21 березня 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було задоволено клопотання представника позивача та призначена по справі судово будівельно - технічна експертиза. /а.с. 83-85/

05 березня 2019 року до суду надійшов висновок судової експертизи № 18-1495 від 11 лютого 2019 року. /а.с. 118-135/

15 березня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено. /а.с. 137 - 138/.

04 квітня 2019 року від позивача надійшли уточнення до позову, а саме в частині матеріальної шкоди та просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 136685 грн та витрати на експертизу у розмірі 10296 грн. /а.с. 139/

30 травня 2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву про стягнення матеріальних та моральних збитків, відповідно до якого вказує, що за час розгляду вищенаведеної справи, він захворів на лімфому 4 ступеня, проходив лікування, внаслідок чого отримав 2 групу інвалідності, тому об`єктивного не був в змозі прибрати з ділянки перед спірним будинком визначену у судовому рішенні сільськогосподарську техніку.

Після постановлення рішення у період ремісії він його виконав сумлінно, що підтверджує комісійним актом від 18.01.2017 року обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку, у якому зазначається, що земельна ділянка під висадку сільськогосподарських культур очищена.

Також відповідачем приєднано консультативний висновок спеціаліста та довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про присвоєння ОСОБА_3 . ІІ групи інвалідності. /а.с.164-165/.

Також, ствердження позивача про те, що ОСОБА_3 «...привів будинок в споруду, в якої неможливо проживати...», не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Позивач не довела того, що відбулося це саме виключно діями відповідача.

Позивач зазначала, що відповідач нібито познімав вікна з рамами в кількості одинадцяти штук, вхідні та міжкімнатні двері в кількості одинадцяти штук...», проте знов-таки не навела на підтвердження цього будь-які належні та допустимі докази.

Більш того вказане суперечить матеріалам експертного дослідження, на аркуші справи №128 вікна з рамами наявні.

Більш того, вони наявні і у світлинах, що були надані самим позивачем. (а.с.60-63).

Позивачем не доведено, що вікна та двері, як складова частина будинку зіпсовані саме внаслідок дій відповідача.

У той самий час, зауважив, що приведення будинку у ветхий стан відбувалося за життя попереднього власника будинку внаслідок звичайного старіння.

Відповідно до технічного паспорту на будинок датованого 03 квітня 2002 року, відображений стан будинку на час придбання відповідачем.

Згідно документу «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» випливає наступне: будинок під літерою «А», веранда, тамбур вже тоді мали відсоток зносу - 65%; навіс та сарай вже тоді мали відсоток зносу - 60%; гараж, хвіртка, ворота вже тоді мали відсоток зносу - 55%.

Зазначені обставини повністю корелюються з наявним у матеріалах цивільної справи договором купівлі-продажу цього будинку від 15.04.2002 року, із інвентаризаційною вартістю будинку та його ціною продажу (а.с. 57).

З огляду на вказане позивач може пред`являти свої претензії не відповідачу, а попереднім власникам, які довели будинок до аварійного стану до його придбання відповідачем.

Посилання у позові про те, що відповідач начебто «...завалив погреб...» знов не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами, позивач не довела суду того, що саме внаслідок дій відповідача, а не дій інших осіб він був зруйнований.

Тим більш вказане майно не підлягає цивільному захисту адже згідно наявних матеріалів цивільної справи, на підвал не визнано право власності.

Позивачем також безпідставно вказано у позові про те, що відповідач «...зняв з погреба двері, зніс дерев`яну вбиральню на подвір`ї ...» , що не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Знов-таки відповідач вказує, що згідно правовстановлюючим документам на домоволодіння у власності ОСОБА_1 не значаться ні підвал, ні вбиральня, тому вони не підлягають захисту у судовому порядку.

Зазначаючи у позові про те, що відповідач «...зруйнував декілька стін...», позивач не підтвердила цей факт будь-якими належними та допустимими доказами.

Вона не зазначила скільки саме конкретно було зруйновано стін, якому саме приміщенню належали ці стіни, не надала будь-яких підтверджень на те, що саме внаслідок дій відповідача, а не дій інших осіб вони були зруйновані. Твердження про повну руйнацію стін спростовується матеріалами справи .

Вказуючи у позові про те, що відповідач «...знищив вісімсот кущів винограду...» позивач не зазначила, де саме були розташовані ці кущі, належні та допустимі докази на їх існування, докази на те, що вони їй належать.

Позивач не навела назви сорту винограду, його вік, стан. Вона взагалі не надала будь-яких підтверджень на існування винограду та кількості кущів, не навела будь-яких підтверджень на те, що внаслідок дій відповідача, а не дій інших осіб вони були знищені.

Цей аргумент прямо суперечить комісійному акту від 18.01.2017 року обстеження матеріально-побутових житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Окрім того, відповідач зазначає, що з позовними вимогами відносно знищення ним винограду, руйнування будинку позивач вже зверталася до суду (а.с.36-43) і їй у позову було відмовлено.

У рішенні апеляційного суду Одеської області від 03.12.2013 року з цього приводу було зазначено, що «...доказів на підтвердження руйнування спадкового будинку, його стану до і після смерті ОСОБА_4 не надано, з 2002 року він перебував у власності та користуванні ОСОБА_3 , відтак, у який час відбулися зміни, якщо таки були, встановити неможливо.

Тому правових підстав для задоволення вимог про приведення огорожі у первісний стан, відшкодування шкоди немає...» (а.с.4-5).

В ухвалі про закриття провадження Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з приводу тотожності позовних вимог ОСОБА_1 у справі №405/9024/14-ц про вказані обставини також йдеться. /а.с. 153-163/.

Позивач з відзивом не погодилась, та 16.07.2019 року надала відповідь на відзив, у якому стверджувала, що станом на 2002 рік будинок був в задовільному стані, та відповідав технічному паспорту від 08.04. 2002 року.

Всі споруди в задовільному стані, вікна, двері, всі комунікації, а саме, проводка по всьому приміщенні, водопостачання, сарай був відремонтований без пошкоджень.

Станом на 2017 рік зруйнований дах, відсутні міжкімнатні двері 5шт.. відсутні вікна 4 шт, знищена електропроводка, зруйноване водопостачання, зірвані поли, зруйновані стіни сараю, й землею підвал.

Відповідач придбав спірний будинок згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 15.04.2002 року, який в подальшому було визнано нікчемним, та визнано право власності за ОСОБА_1 .

Весь цей час відповідач займався підприємницькою діяльністю в даному будинку та на прилеглій до цього будинку земельній ділянці.

Факт того, що відповідач весь час використовував будинок та земельну ділянку підтверджується актом від 03 жовтня 2016 року Русько-Іванівської сільської ради, згідно якого комісія у складі голови сільської ради та депутата сільської ради встановила, що на даний час з земельної ділянки не прибрана сільськогосподарська техніка, а саме: металева ємкість, плуг ПН 4-35, сівалка СЗ 3,6, оприскувачі ОВТ та ОПШ,та інший сільськогосподарський інвентар, який належить фермерському господарству ОСОБА_5 В підтвердження того, що на час квітня 2002 року будинок був оснащений електропроводкою та електричними приладами, та було проведено водопостачання, та існували договори надала лист Руськоіванівської сільської ради № 212 від 11.04.2019 року в якій вказано що борг за спожиту енергію станом на 14.04.2002 року був в сумі 92 грн. 86 коп., а за водопостачання заборгованість - відсутня. /а.с. 181 - 182/

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, як не доведених.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, допитавши в якості свідків: ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 , дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.12.2013 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 Вселена ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права власності будинком, виселено ОСОБА_3 із будинку АДРЕСА_1 (а.с.4-5). Рішення суду набуло законної сили.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області від 23.04.2014 року визнано недійсним заповіт посвідчений секретарем Руськоіванівської сільської ради Нетребенко Л.В. 16.06.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_4 заповідала усе своє майно, яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія НОМЕР_1 № НОМЕР_2 ОСОБА_8 (а.с.6-7).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2015 року по справі № 495/7154/15-ц, визнано ОСОБА_9 , 1968 року народження, ОСОБА_10 , 1987 року народження, ОСОБА_11 , 1999 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . /а.с.8-9/.

На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2015 року по справі № 495/2646/15-ц, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 3/4 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.10-11/.

Таким чином, позивач зареєструвала своє право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. /а.с.3/.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2016 року, зобов`язано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від розміщеного на ній майна, яке належить ОСОБА_3 , у тому числі від сільськогосподарського інвентарю, який належить фермерському господарству ОСОБА_3 : металева ємкість, плуг ПН-4-35, сівалка С3 3,6, оприскувачі ОВТ та ОПШ. /а.с.12-13/.

Позивач в якості обґрунтування своїх вимог посилається на акт від 03.10.2016 року Руськоіванівської сільської ради, згідно якого комісія у складі голови сільської ради Баламутенко О ОСОБА_12 ., спеціаліста сільської ради ОСОБА_13 , депутата сільської ради Агаркова ОСОБА_14 . провела обстеження земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

Комісія встановила, що на той час з території земельної ділянки не прибрана сільськогосподарська техніка, а саме металева ємкість, плуг ПН 4-35, сівалка СЗ 3,6, оприскувачі ОВТ та ОПШ, та інший сільськогосподарський інвентар, який належить фермерському господарству ОСОБА_5 . /а.с.17/.

Відповідачем в якості обґрунтування своїх заперечень приєднано до матеріалів справи акт обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку по АДРЕСА_1 від 18.01.2017 року, з якого вбачається, що комісією у складі голови Нетребенко В.М. спеціаліст-землевпорядник, депутат сільської ради, членів комісії: ОСОБА_15 сільський голова, ОСОБА_16 депутат сільської ради, ОСОБА_17 уповноважена особа по оформленню справ соціальних виплат, депутат районної ради, ОСОБА_18 інструктор з організації роботи народних, ОСОБА_19 спеціаліст сільської ради, ОСОБА_20 секретар сільської ради, проведено обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено, що станом на 18.01.2017 року в даному господарстві є: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,14 га, яка перейшла у спадок ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 22.07.2015 року. Дана земельна ділянка загороджена з фасадної сторони дерев`яним парканом, залишок території загороджений сіткою рабицею на ж/б стовпах. На території двору площею 0,084 га знаходиться житловий будинок 1949 року побудови, загальною площею 35 кв.м, два сараї та погріб зі знятим з петель дверми. Житловий будинок знаходиться в занедбаному стані, так як з 2005 року в ньому ніхто не проживав і ремонти не проводив. Стіни будинку саманні. Рами коридору та вікна в кількості 6 шт (а не 11, як вказано в заяві ОСОБА_1 ) знаходяться на місті. Із фактичних 7 дверних пройомів (а не 11) в наявні 4 двері. Виноградні кущі близько 50 року посадки , строк експлуатації яких складає 25-30 років, повністю повипадали. Земельна ділянка під висадку сільськогосподарських культур очищена. /а.с. 50/

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно якої клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_21 про призначення судово будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних та моральних збитків задоволено. Призначено по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних та моральних збитків, судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

1) Який стан /ступень фізичного зношення/ об`єкта нерухомого майна /будівлі, споруди тощо/, якщо він є, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?.

2) Чи є об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 аварійним?

3) Яка технічна причина пошкоджень та руйнувань житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 елементів, конструкцій, інженерних мереж тощо, будинку, сараю та підвалу/, якщо вони є?.

4) Яка вартість ремонтно будівельних робіт /розмір завданої матеріальної шкоди/, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок механічного впливу, руйнування вікон, дверей з рамами, даху, підлоги, стелі, електричної проводки всієї схеми, мережі водопостачання та водовідведення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , часткове руйнування сараю та підвалу, якщо такі є?.

5) Чи можливо завдяки вказаної судово будівельно технічної експертизи встановити який був стан будинку до 15.04.2002 року?.

6) Чи можливо становити шляхом проведення експертизи точний час пошкоджень та руйнувань об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 якщо вони є? /а.с.83-85/

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 18-1495 від 11.02.2019 року:по першому. другому та третьому питанням:

Загальний технічний стан житлового будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 на момент обстеження згідно таблиці 5.1. СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 [3] оцінюється як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій і згідно Методичних рекомендацій визначення фізичного зносу нежитлових будівель [4] (стан будівлі IV) - аварійний, оскільки будівлі є несучі та огороджувальні конструкції, а саме стіни і перекриття, які відповідають стану конструкцій IV (аварійна).

Загальний технічний стан веранди літ. «а1» домоволодіння АДРЕСА_1 на момент обстеження згідно таблиці 5.1. СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 [3] оцінюється як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій і згідно Методичних рекомендацій з визначення фізичного зносу нежитлових будівель [4] (стан будівлі IV) - аварійний, оскільки в будівлі несучі та огороджувальні конструкції, а саме стіни, які відповідають стану конструкцій (аварійна).

Загальний технічний стан тамбуру літ. «а2» домоволодіння АДРЕСА_1 на момент обстеження згідно таблиці 5.1. СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 [3] оцінюється як незадовільний експлуатація елементів можлива лише при умові проведення їх ремонту і згідно Методичних рекомендацій з визначення фізичного зносу нежитлових будівель [4] (стан будівлі ІІІ непридатний до нормальної експлуатації, оскільки в будівлі відсутні несучі та огороджувальні конструкції, які відповідають стану конструкцій ІV (аварійний).

Загальний технічний стан сараю літ «В» домоволодіння АДРЕСА_1 на момент обстеження згідно таблиці 5.1. СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 [3] оцінюється як ветхий - стан конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій і згідно Методичних рекомендацій з визначення фізичного зносу нежитлових будівель [4] (стан будівлі IV) - аварійний, оскільки в будівлі є несучі та огороджувальні конструкції, а саме стіни, які відповідають стану конструкцій IV (аварійна).

Причиною зазначених пошкоджень та руйнувань будівель домоволодіння АДРЕСА_1 могли стати чинники, що викликають зміни працездатності будівлі в цілому і її окремих елементів, які поділяються на 2 групи: внутрішнього і зовнішнього характеру.

До групи причин внутрішнього характеру відносять:

- фізико - хімічні процеси, що протікають в матеріалах конструкцій;

- навантаження і процеси, що виникають при експлуатації;

- конструктивні фактори;

- якість виготовлення.

До групи причин зовнішнього характеру відносять:

- кліматичні чинники (температуру, вологість, сонячну радіацію);

- фактори навколишнього середовища (вітер, пил, дощ, сніг, біологічні фактори);

- інженерно - геологічні;

- якість та строк експлуатації.

По четвертому питанню:

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень будівель домоволодіння АДРЕСА_1 на момент проведення дослідження становить: 136685 грн. (сто тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень).

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в житловому будинку літ. «А» становить: 115520 грн. (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять гривень).

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в веранді літ. «а1» становить: 7582грн. (сім тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні).

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в тамбурі літ. «а2» становить: 4077грн. (чотири тисячі сімдесят сім гривень)

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в сараї літ. «В» становить: 9506 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот шість гривень)

У зв`язку з тим, що встановити в якому технічному стані (величину фізичного зносу) знаходилися пошкоджені елементи будівель домоволодіння АДРЕСА_1 на момент проведення дослідження встановити розмір матеріальної шкоди не надається за можливе.

По п`ятому та шостому питанням:

Оскільки в наданих на дослідження матеріалах цивільної справи та матеріалах інвентаризаційної справи відсутні данні щодо технічного стану житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 до 15.04.2002 року, тому станом на час проведення обстеження та за його результатами, встановити в якому технічному стані перебував житловий ( зазначеного домоволодіння станом до 15.04.2002 року і встановити шляхом проведення експертизи точний час пошкоджень та руйнувань житлового будинку не вбачається за можливе.

Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п.9 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу Відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Так, з урахуванням вимог чинного законодавства, та в контексті виниклих фактичних обставин справи суд погоджується з доводами відповідача про недоведеність вини відповідача у знятті вікон з рамами в кількості 11 шт., що спростовується матеріалами справи, а саме фото фіксацією, що приєднана в обґрунтування позову самим позивачем. /а.с.62-63/

Фото фіксацією у експертному дослідженні № 18-1495 від 11.02.2019 року /л.с.128-129/, актом обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку від 18.01.2017 року /а.с.50/, вхідних та міжкімнатних дверей в кількості 11 шт / спростовується актом обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку від 18.01.2017 року /а.с.50/, завалив погріб /спростовується фото фіксацією /а.с.65/, зняв з погреба двері, зніс дерев`яну вбиральню на подвір`ї /не підлягає захисту у зв`язку із відсутністю права власності/, зруйнував декілька стін /не конкретизовано яких та не доведено яким чином/, на земельній ділянці також знищив 800 кущів винограду, зняв залізобетонні стовпи з огорожі та сітку рабицю в кількості 40 метрів, спростовується актом обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку від 18.01.2017. /а.с.50/.

Окрім того, суд погоджується з доводами відповідача про те, що технічним паспортом на житловий будинок індивідуального жилищного фонду станом на 3.04.2002 року встановлено, наявність фізичного зносу конструкцій, а саме будинок під літерою «А», веранда, тамбур вже тоді мали відсоток зносу - 65%; навіс та сарай вже тоді мали відсоток зносу - 60%; гараж, хвіртка, ворота вже тоді мали відсоток зносу - 55%.

Тобто на момент купівлі спірного будинку відповідачем його стан був ветхий, а тому протягом настільки тривалого часу будь-які чинники могли зумовити його аварійність.

Допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що дійсно стан будинку був ветхий, він був без ремонту, в аварійному стані, знаходиться біля дороги, на пів метра нижче траси, та якщо сильні ливні то вся вода стікає в будинок.

Таким чином, судом встановлено, що ані матеріалами справи, ані проведеним експертним дослідженням № 18-1495 від 11.02.2019 не підтверджено в ході розгляду справи вини відповідача у руйнуванні будинку АДРЕСА_1 , тим самим не доведено спричинення матеріальних збитків саме ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт спричинення матеріальної шкоди позивачу, саме відповідачем, що виявилось у знятті вікон з рамами в кількості 11 шт., вхідних та міжкімнатних дверей в кількості 11 шт, заваленні погрібу, знятті з погреба дверей, знесенні дерев`яної вбиральні на подвір`ї, руйнації декількох стін, знищення 800 кущів винограду, знятті залізобетонних стовпів з огорожі та сітки рабиці в кількості 40 метрів, та відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між шкодою, виною відповідача та її наслідками.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв`язку із не підтвердженням неправомірних дій відповідача судом не можуть бути задоволені вимоги про стягнення моральної шкоди.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат за проведення експертного дослідження, то вони є похідними вимогами, що можуть бути задоволені лише у разі обґрунтованості, доведеності та як наслідок задоволення основної частини позову.

На підставі вищевикладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, досліджених доказами, що надані сторонами по справі, із застосуванням правового регулювання норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних та моральних збитків слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167,1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних та моральних збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 24 жовтня 2019 року.

СУДДЯ: