Номер провадження 2/754/4854/19 Справа №754/3453/19
19 червня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 09.08.2012 року в розмірі 110 513,34 грн., з яких: 4 289, 90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 96 484, 71 грн. - заборгованість за відсотками; 4 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована складова), 5 238, 73 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість.
11.03.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.
Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить п. 3 прохальної частини позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Встановлено, що 09.08.2012 р. між сторонами укладено договір №б/н, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 % річних.
Банком зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти шляхом видачі кредитної картки та встановлення ліміту, що підтверджується матеріалами справи. У свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з кредитними договорами.
Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4289, 90 грн.
Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, також вбачається, що з 09.08.2012 р. розмір відсоткової ставки складав - 36 % річних, в подальшому відсоткова ставка за кредитом змінювалась та збільшувалась до 43,2 % річних.
Суд критично відноситься до тверджень сторони позивача про передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг право банку змінювати відсоткову ставку в одноособовому порядку.
За умовами п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк наділений правом змінювати кредитний ліміт.
Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати Тарифи та інші невід`ємні частини договору.
За умовами ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Доказів того, що договором, укладеним між сторонами встановлена змінювана процентна ставка суду не надано. Умови укладеного договору не передбачають механізм зміни розміру відсотків.
Зокрема, позивачем не надано суду доказів, що надані суду Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг існували на день підписання відповідачем Анкети-заяви.
Зокрема, сама Анкета-заява не містить даних для ідентифікації умов та правил надання банківських послуг позивачем, тарифів, які існували на день укладання договору між сторонами.
Таким чином, умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника.
Враховуючи, що відповідач отримала кредит під 36 % річних, про що свідчить, зокрема, розрахунок заборгованості, суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 36 % на рік.
З огляду на те, що позивачем не надано до суду більш детального розрахунку заборгованість по відсотках, формули їх нарахування банком, а надани й розрахунок в цій частині викликає в суду сумнів, суд приходить до висновку про розрахунок розміру заборгованості за процентами за наступною формулою: (А1*0,3*А2)/360 днів, де А1 - тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення.
У відповідності до розрахунку заборгованості, наданого позивачем наявні 2 346 днів прострочення.
Отже, розмір заборгованості відповідача за процентами складає: (4 289,90 грн. * 0,36*2 346)/360 = 10 064, 11 грн.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 064,11 грн.
Щодо інших вимог позову суд зазначає наступне.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.
Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015.
А тому суд не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині нарахування суми штрафів та приходить до висновку про задоволення вимог позову в частині стягнення пені в розмірі 4 000 грн.
З огляду на викладене до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором на загальну суму 18 354,01 грн., з яких: 4 289,90 грн. - заборгованість за кредитом; 10 064, 11 грн. - заборгованість за процентами та 4 000 грн. - пеня.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 559 610,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 09.08.2012 р. в розмірі 18 354,01 грн. та судовий збір в розмірі 1 921 грн.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» - , МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 19.06.2019 р.

Суддя