Дата документу 22.03.2019 Справа № 324/1506/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№324/1506/18 Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
№ 22-ц/807/789/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_3 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 01.04.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 4500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, що діють на дату нарахування, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. У разі виникнення прострочених зобов'язань, відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг відповідач сплачує банку пеню, яка розраховується згідно Тарифів банку на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при пропущенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до п. п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банку має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. ОСОБА_3 не виконав зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку із цим станом на 31.05.2018 виникла заборгованість в сумі 111718,41грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4037,58грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2011 по 31.03.2018 в сумі 107680,83грн.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2011 в сумі 111718,41грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762грн.,

Заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2011 в сумі 8813 (вісім тисяч вісімсот тринадцять)грн. 33коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4037 (чотири тисячі тридцять сім)грн. 58коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2011 по 30.04.2015 в сумі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п'ять)грн. 75коп., а також судові витрати в сумі 139 (сто тридцять дев'ять)грн., в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин сторін та керувався положеннями закону, які регулюють дані правовідносини.

Зокрема, ст. 599 ЦК визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. Кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 7.09.2016 у справі №6-1412цс16 та від 8.08.2017 у справі №6-2322цс16.

Разом з тим, кредитним договором передбачено сплату цих процентів у межах дії договору, договором не передбачено ставки нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку його дії.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2011 відповідач ОСОБА_3 звернувся до позивача АТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідач ОСОБА_3 засвідчив підписом, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, висловив згоду, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» викладені умови надання відповідачу ОСОБА_3 кредиту АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_3 (картрахунок НОМЕР_1 від 01.04.2011) відповідачу ОСОБА_3 з 01.04.2011 був встановлений кредитний ліміт 300грн., 01.04.2011 збільшений кредитний ліміт до 700грн., 03.06.2011 збільшений кредитний ліміт до 800грн., 28.10.2011 знижений кредитний ліміт до 690грн., 03.01.2012 знижений кредитний ліміт до 390грн., 29.02.10.2012 знижений кредитний ліміт до 10грн., 13.01.2013 збільшений кредитний ліміт до 2000грн., 18.08.2013 збільшений кредитний ліміт до 4500грн., 10.07.2014 встановлений кредитний ліміт 4040грн., строк дії кредитної картки 05/15.

ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 01.04.2011, що складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у зв'язку із цим станом на 31.05.2018 виникла заборгованість в сумі 111718,41грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4037,58грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2011 по 31.03.2018 в сумі 107680,83грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором.

Зі справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 було видано кредитну карту НОМЕР_1 з терміном дії до 05/15.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 4037,58грн. та нараховані проценти за період з 01.04.2011 по строк дії кредитної карти - 30.04.2015 в сумі 4775,75грн. відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те. що відповідачем не було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, але такі доводи не є переконливими, тому що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, не посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Суд першої інстанції виходив з того, що строк дії картки закінчився, доказів про те, що після закінчення строку дії платіжної (кредитної) карти відповідачем була отримана нова карта, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_3 належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2011 в сумі 8813,33грн. та понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 139грн.

Судом першої інстанції була застосована правова позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду яка, викладена у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), та згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Як вже зазначалося, зі справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 було видано кредитну карту НОМЕР_1 з терміном дії до 05/15.

Виходячи з наведеного, стягненню з відповідача підлягала заборгованість за тілом кредиту в сумі 4037,58грн. та нараховані проценти за період з 01.04.2011 по строк дії кредитної карти - 30.04.2015 в сумі 4775,75грн. відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Саме таке рішення було ухвалене судом першої інстанції, в позові відмовлено в частині стягнення нарахування, зробленого станом на 31 травні 2018 року тобто за період коли строк дії договору вже закінчився.

Посилання в апеляційній скарзі на презумпцію правомірності правочину, яка міститься у ст. 204 ЦК, не впливає на висновки суду першої інстанції, позаяк судом не було поставлено під сумнів правомірність правочину, а лише зроблений висновок про неправомірність нарахування процентів по закінченню. строку дії договору.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 22 березня 2018 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков