Номер справи 623/1157/18
Номер провадження 2/623/44/2019
РІШЕННЯ

іменем України

21 червня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Герцова О.М.

за участю

секретаря судового засідання: Рзаєвої І.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Білоголовської Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за заявою ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Золота Нива 1", Ізюмської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Золота нива-1» про визнання договору оренди землі недійсними, в обґрунтування позову посилається на те, що 10.12.2009 між Ізюмською районною державною адміністрацією (у якості орендодавця) та ПП "Золота нива 1" ( у якості орендаря) укладено договір оренди землі. Відповідно до вказаного договору оренди землі ПП "Золота нива 1" передано в оренду земельну ділянку загальною площею 41,7982 га кадастровий номер НОМЕР_1 0276, яка розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років.

13.11.2012 рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Ізюмську районну державну адміністрацію зобов`язано видати ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну ділянку КСП "Жовтень" із земель запасу Куньєвської сільської ради.

Позивач отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою, розробила проект землеустрою, затвердила його та 13.09.2016 зареєструвала право власності на земельну ділянку розташовану за межами с. Куньє Куньєвської сільської ради Ізюмського району, з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 6,6100 га.

Однак, ставши власником вищевказаної земельної ділянки, Позивач не має можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку оскільки вона обробляється ПП "Золота нива 1" на підставі вищезазначеного договору оренди землі, так як земельна ділянка : НОМЕР_3 000:0292 виділена із земельної ділянки НОМЕР_4 . У свою чергу ПП "Золота нива 1" відмовляється припинити обробляти земельну ділянку, яка належить Позивачу спираючись на договір оренди землі, також ПП "Золота нива 1" відмовляється змінювати умови договору оренди землі з метою корегування площі земельної ділянки.

Просила визнати недійсним договір оренди землі від 10.12.2009 укладений між Ізюмською районною державною адміністрацією та Приватним підприємством "Золота нива 1" на земельну ділянку загальною площею 41,7982 га із земель державного резервного фонду, кадастровий номер НОМЕР_4 , яка розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу в позові в повному обсязі посилаючись на те, що Ізюмською РДА було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки ПП «Золота нива 1» № 486 від 18.10.2006 року.(Розпорядження 1).

Розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 200 від 14.05.2009р. ( Розпорядження 2) було прийняте відповідно до ст.17, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу (в редакції, що діяла на момент видання- розпорядження).

На момент видання Розпорядженнь 1 та 2 повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування були передбачені ст.122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті (у редакції, яка була чинною до 01.01.2013р.), районним державним адміністраціям на їх території було надано право передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Зазначили, що обставини та підстави укладання договору оренди, що є предметом спору, добре відомі Позивачу з матеріалів іншої судової справи. У провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області розглядалася справа № 623/3009/17 за адміністративним ПП «Золота нива 1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського Валерія Геннадійовича про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держземагенства у Харківській області від 19.03.2014 року "Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність"; скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав власності за відповідачами на спірні земельні ділянки та припинення їх права власності на зазначені земельні ділянки.

Таким чином, Земельним кодексом не вимагалось укладення Договору оренди землі від 10.12.2009 р. між ПП «Золота нива 1» та Ізюмською РДА Харківської області за результатами торгів, оскільки рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки ПП «Золота нива 1» № 486 від 18.10.2006 року прийнято Ізюмською РДА було прийнято до 1 січня 2008 року.

Зазначив, що позивачем не доведено наявність одночасно двох умов, необхідних для визнання договорів оренди землі недійсними.

Станом на момент укладення договору оренди землі ПП «Золота нива 1» не могло мати на спірні земельні ділянки проект землеустрою, що забезпечує еколого- економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, оскільки в силу вимог законодавства вказаний проект розробляється після укладення відповідного договору оренди землі.

Крім того, лише з 01.08.2010 р. набрала чинності ч.4 ст.22 Земельного кодексу України, якою передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого -економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Посилання представника позивача на порушення при проведенні грошової нормативної оцінки земельної ділянки є надуманими, необгрунтованими та нічим не підтвердженні, тому вважати, що при укладені оскаржуваних договорів оренди землі було порушено положення ст. 23 Закону України «Про плату за землю», відсутні будь-які підстави.

Зазначила, що технічна документація з грошової нормативної оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що надаються в оренду ПП «Золота нива 1» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куньєвської сільської ради за межами населених пунктів Ізюмського району Харківської області, виконана ТОВ «АРК-2008» та пройшла державну експертизу землевпорядної документації.

Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 05.08.2009 року № 0378, підготовлена згідно вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, оцінюється позитивно та погоджується.

Представник відповідача надала до суду заяву про розподіл судових витрати, де просила стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємтва "Золота нива 1 судові витрати понесені ПП "Золота нива 1" на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч гривень 00 копійок), на підтвердження чого надала копію договору про надання правової допомоги та копію платіжного доручення про оплату правової допомоги.

Просила у позові відмовити повністю.

У липні 2018 року представником відповідача було надано до суду заяву про застосування строку позовної давності, де зазначено, що позивач не надав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, не надано доказів існування поважних причин пропущення такого строку.

Представник відповідача просила застосувати до позову ОСОБА_3 позовну давність та у зв`язку з цим у задоволенні позову відмовити.

Просила дії ОСОБА_3 з подання позову про визнання недійсним договору оренди - визнати зловживанням процесуальними правами.

Представник відповідача Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області надала до суду клопотання без її участі, при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду.

Представник третьої особи надала до суду письмове пояснення, де зазначила, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

Головне управління як юридична особа утворена у травні 2015 року, тому не приймало будь якої участі в укладенні оренди землі від 10.12.2009 року укладений між Ізюмською районною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Золота нива 1» на земельну ділянку загальною площею 41,7982 га із земель державного резервного фонду, кадастровий номер НОМЕР_4 , яка розташована території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ніяких зобов`язань за вказаними договорами оренди землі Головне управління не набувало.

Зазначили, що згідно частини 3 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, що діяла на час укладення вказаного договору оренди землі) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводилася у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Просили врахувати, що відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про оцінку землі» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться не рідше як один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу,суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

10.12.2009 між Ізюмською районною державною адміністрацією (у якості орендодавця) та ПП "Золота нива 1" ( у якості орендаря) укладено договір оренди землі. Відповідно до вказаного договору оренди землі ПП "Золота нива 1" передано в оренду земельну ділянку загальною площею 41,7982 га кадастровий номер НОМЕР_1 0276, яка розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років.(а.с.11-14)

13.11.2012 рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Ізюмську районну державну адміністрацію зобов`язано видати ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну ділянку КСП "Жовтень" із земель запасу Куньєвської сільської ради.(а.с.23-24).

Позивач отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою, розробила проект землеустрою, затвердила його та 13.09.2016 зареєструвала право власності на земельну ділянку розташовану за межами с. Куньє Куньєвської сільської ради Ізюмського району, з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 6,6100 га.(а.с.18-19).

Розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 200 від 14.05.2009р. (надалі - Розпорядження 2) було прийняте відповідно до ст.17, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу (в редакції, що діяла на момент видання- розпорядження).(а.с.185)

На момент видання Розпорядженнь 1 та 2 повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування були передбачені ст.122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті (у редакції, яка була чинною до 01.01.2013р.), районним державним адміністраціям на їх території було надано право передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Згідно з вимогами абз.1 п.12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на час прийняття Ізюмською районною державною адміністрацією Розпорядження), до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснювали відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до п.1 Розпорядження 2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які надаються в оренду (із земель сільськогосподарського призначення - ріллі, державної форми власності) ПП «Золота Нива 1» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області. П.2 розпорядження було прийнято рішення передати ПП «Золота Нива 1» в користування на умовах оренди земельні ділянки загальною площею 902,1231 га, в тому числі і земельну ділянку площею 41,7982 га, яка зазначена як поле №У польової сівозміни для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 49 років.

На виконання п.1 Розпорядження 1 земельна ділянка площею 41,7982 га була зареєстрована земельна ділянка та їй присвоєний кадастровий номер. НОМЕР_4 , а на виконання п.2 Розпорядження 2 - 10.12.2009р. між Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області та ПП «Золота Нива1» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», якою встановлено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використання земельної ділянки, а також на підставах , визначених ЗК України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін, кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі .

Підстави для зміни або розірвання договору встановлені в ст.651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як свідчать умови договору оренди зазначеної земельної ділянки, при його підписанні сторони домовились, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; ліквідації юридичної особи-орендаря, договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом ( п. 37 умов договору) . Сторони також домовились, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої ділянки, яке істотно перешкоджає її виконанню, а також з інших підстав, визначених законом ( пункт 38 умов договору)

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», яка встановлює захист прав орендаря та орендодавця на орендовану земельну ділянку, орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно до частини 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно до вимог частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 125 Закону України «Про оренду землі» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч. 4 ст. 124 Закону України «Про оренду землі» передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 14 вищезазначеного Закону, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 зазначеного Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидні сторони договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Також, у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року по справі № 6-5цс13 вказано, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV ««Про оренду землі»» та Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ ««Про внесення змін до Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»» та інших законодавчих актів України»» незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред`явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред`явлення.

У постанові Верховного суду України у справі за №6-127цс13 сформульована також наступна правова позиція: вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 125 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 27 ЦК України).

Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

В запереченнях проти позову представник відповідача просить застосувати строки позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

За правилами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Отже, з огляду на викладені обставини справи, правові норми та досліджені докази, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та відмовляє в задоволенні позову.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України).

Судові витрати складають з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

В судовому засіданні представники відповідача просять стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надавав.

Матеріали справи містять детальний опис робіт виконаних адвокатам за договором № 07/05-01 від 07.05.2017 року про надання правничої допомоги станом на 21.05.2018 року ( а.с.54 том 2),договір № 07/05-01 про надання правничої допомоги від 07.05.2017 року ( а.с.55 том 2), копію платіжного доручення № 2055 від 25.05.2018 року про оплату правничої допомоги в сумі 5000,00 грн ( а.с.56).

Враховуючи викладене, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ПП « Золота нива1» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись статтями12, 13, 77,81, 141,280,281,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Золота Нива 1", Ізюмської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним договору оренди землі відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. при зверненні до суду з позовною заявою залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємтва "Золота нива 1", , що знаходиться за адресою: Харківська область Ізюмський район село Забавне вулиця Харківська будинок 1-Б судові витрати понесені ПП "Золота нива 1" на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Суддя: О.М.Герцов

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2019 року.