Провадження № 2/369/1586/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенко Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом про визнання осіб такими, що втратили користування житлом, зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивують тим, що вони є власником житлового будинку. Відповідач по справі є її донькою. Відповідачка ще у 2000році зібрала свої речі та переїхала проживати до свого чоловіка ОСОБА_6 Своїх дітей відповідачка також зареєструвала за адресою своєї реєстрації, оскільки давала обіцянки в допомозі по догляду за будинком, сплати всіх послуг. За час відсутності відповідачка будинком не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просили суд визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов.

У судове засідання ОСОБА_3 , яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

У судове засідання представники Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Подали суду заяви про розгляд справи за відсутності представників відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.

Відповідач по справі є членом сім`ї власника.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім`ї права користування займаним приміщенням.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Факт не проживання більше року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також підтверджується актом обстеження від 17 серпня 2017 року, від 08 вересня 2017 року, 25 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що тривалий час відповідачі не проживають у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , не мали перешкод в користуванні і спірним житловим приміщенням, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили, з заявами про вселення на спірну житлову площу не зверталися.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживали понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов підлягає задоволенню в цій частині.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов`язки з реєстрації місця проживання громадян.

Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання суд відмовляє.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 квітня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич