КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9542/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/4764/19

20 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Артеменка Петра Миколайовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Гуцуляк Тетяни Віталіївни Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

12 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Гуцуляк Тетяни Віталіївни Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04.12.2018 року індексний номер - 162567434 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк», винесеного державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Тетяною Віталіївною, номер запису про право власності 29301555 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення вказаного позову в якій просила забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборони входження у квартиру АДРЕСА_1 співробітникам АТ «Укрсоцбанк»;

- заборони АТ «Укрсоцбанк» передавати квартиру АДРЕСА_1 в оренду або іпотеку;

- заборони АТ «Укрсоцбанк» реалізації квартири АДРЕСА_1 у будь-який спосіб третім особам.

Зазначала, що 05 квітня 2019 року їй стало відомо, що АТ «Укрсоцбанк» зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є її єдиним житлом.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки квартира може бути відчужена банком на користь третіх осіб, просила суд задовольнити вимоги заяви.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

В якості забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

У решті вимог заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 14 травня 2019 року представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвокат Артеменко Петро Миколайович надіслав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу в частині задоволених вимог та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження банком спірного майна. Крім того, суд не вирішив питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом було належним чином з`ясовано та досліджено обставини справи, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на реальність існуючої загрози, оскільки відповідач є власником спірної квартири та в будь-який момент може здійснити її відчуження на користь інших осіб.

Представник ОСОБА_1 адвокат Саража Світлана Владиславівна в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як законну та обгрунтовану.

Представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Державний реєстратор Гуцуляк Тетяна Віталіївна в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялисьу встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їхвідсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом АТ " Укрсоцбанк" до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, незважаючи на те, що вказана справа ще не вирішена судом, банк, скориставшись умовами договору іпотеки, зареєстрував за собою право власності на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , яка є її єдиним житлом. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки квартира може бути відчужена банком на користь третіх осіб.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, накладаючи арешт на на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на спірну квартиру, може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду у випадку відчуження банком квартири на користь третіх осіб.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є рішення державного реєстратора Гуцуляк Тетяни Віталіївни по реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ " Укрсоцбанк".

Зазначена спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09.11.2009 року та була предметом іпотеки за договором застави (іпотеки) №04/І-322 від 05.06.2008 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_1 04.12.2018 року зареєстроване за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на підставі рішеннядержавного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Тетяни Віталіївни. (а.с.17-19)

З огляду на те, що вищевказана спірна квартира належала на праві власності позивачці ОСОБА_1 , на підставі рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Тетяни Віталіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04.12.2018 року індексний номер - 162567434, право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», вказане рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на вказану квартиру оскаржується позивачкою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про забезпечення позову шляхом накладення арештуна квартиру АДРЕСА_1 .

Також судом при задоволенні заяви про забезпечення позову, в частині накладення арешту на спірну квартиру, в повній мірі враховано принцип співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження банком спірного майна, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як, накладаючи арешт на майно, суд першої інстанції виходив з того, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», рішення державного реєстратора про реєстрації цієї квартири на праві власності за банком оскаржується попереднім власником квартири і невжиття вказаного заходу забезпечення позову може призвести до відчуження даного майна та утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арешту вказаного майна ніяким чином не обмежує АТ " Укрсоцбанк" в праві користування спірним майном, обмеження стосується лише права відчуження спірного майна на час розгляду спору судом.

Не є підставою для скасування законної ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення з огляду на таке.

Частиною 3. ст.154 ЦПК України, встановлено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.4 ст.154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає на території України, а саме: АДРЕСА_2 .

У суду першої інстанції на момент постановлення оскаржуваної ухвали були відсутні докази того, що майновий стан позивачки або її дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також матеріали справи не містять доказів відсутності у позивачки майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У свою чергу, відповідач не позбавлений можливості подати клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення та наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин, у порядку, передбаченому ч.6 ст. 154 ЦПК України.

За таких обставин, висновок суду про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру є законним та обґрунтованим й доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову шляхом заборони входження у квартиру АДРЕСА_1 співробітникам АТ «Укрсоцбанк», заборони АТ «Укрсоцбанк» передавати квартиру АДРЕСА_1 в оренду або іпотеку, заборони АТ «Укрсоцбанк», реалізації квартири АДРЕСА_1 у будь-який спосіб третім особам, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів вторгнення співробітників АТ«Укрсоцбанк» до спірної квартири, а також з того, що накладення арешту на майно виключає будь-яку можливість відчуження об»єкту нерухомості.

Ухвала суду в цій частині учасниками справи не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Артеменка Петра Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Артеменка Петра Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: