ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2913/19 Справа № 203/1622/18 Головуючий у першій інстанції: Казак С. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20.02.2017 року він надав у позику відповідачу кошти в розмірі 70000,00 доларів США, на підтвердження чого останнім було складено розписку від 20.12.2017 року. За умов розписки відповідач зобов`язався повернути кошти у строк до 20.12.2017 року, а також сплати проценти в розмірі 4% від суми позики за кожен місяць. У встановлені в розписці строки та станом на день звернення до суду з позовом відповідач отримані у позику кошти не повернув та проценти за користування коштами не сплатив. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача надані в позику кошти в сумі 70000,00 доларів США, що еквівалентно 1841000,00 грн., проценти за користування коштами в сумі 19600,00 доларів США, що еквівалентно 515480 грн., інфляційні витрати в сумі 65172,29 грн., а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 70000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1835330,00 грн., проценти за користування коштами в сумі 19600,00 доларів США, що в еквіваленті становить 513892,40 грн., а всього 89600,00 доларів США, що в еквіваленті становить 2349222,40 грн., в іншій частині в задоволенні позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8810,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток відповідачу та його представнику ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи, а також письмовою розпискою представника позивача ОСОБА_4 (а.с. 112).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 20 лютого 2017 року у простій письмовій формі укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу, а відповідач отримав від ОСОБА_3 у борг 70000,00 дол. США, що підтверджується оригіналом боргової розписки від 20.02.2017 року, яка долучена до матеріалів справи.

Згідно змісту вказаної вище розписки, відповідач зобов`язалась повернути борг до 20.12.2017 року та сплатити щомісячно 4%, що дорівнює 2800,00 дол. США.

Представником відповідача визнано факт написання вказаної розписки відповідачем та визнано факт отримання відповідачем від позивача у борг 70000,0 дол. США, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Також встановлено, що ОСОБА_1 здійснював платежі на карту № НОМЕР_1 одержувача ОСОБА_3 04.04.2018 року на суму 3316,58 грн., 14.04.2018 року на суму 4020,10 грн. та 14.04.2018 року на суму 5489,00 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" №VMDRL4M73Q56J1NH від 17.12.2018 року (а.с. 108).

Згідно копії письмової розписки ОСОБА_3 від 02.09.2018 року, позивач отримав також 100,00 дол. США на повернення боргу (а.с. 63).

Станом на час розгляду справи, борг у повному розмірі не повернуто.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм статей 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг певної грошової суми, так і дати її отримання.

У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факт укладення між сторонами договору позики на суму 70000,00 дол. США та часткове погашення відповідачем боргу у розмірі 3316,58 грн., 4020,10 грн., 5489,00 грн., 100,00 дол. США (а.с. 108, 63), - колегія приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу, - з 70000 дол. США, що еквівалентно 1835330 грн., на 69410,82 дол. США, що еквівалентно 1819882,29 грн.; в частині розміру загальної суми грошових коштів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , - змінити з 89600 дол. США, що еквівалентно 2349222,40 грн., на 89010 дол. США 82 центи, що еквівалентно 2333774 грн. 69 коп.

При розрахунку розміру заборгованості застосовано офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ на 10.05.2018 року, відповідно до змісту позовних вимог, що дорівнював 26,219 грн. за один долар США.

Твердження представника позивача про те, що перерахування відповідачем на картку № НОМЕР_1 одержувача ОСОБА_3 04.04.2018 року 3316,58 грн., 14.04.2018 року 4020,10 грн., 14.04.2018 року 5489,00 грн. (а.с. 108) та отримання ОСОБА_3 02.09.2018 року від відповідача 100,00 дол. США (а.с. 63) відбувалось на погашення інших боргових зобов"язань, що виникли не за борговою розпискою від 20.02.2017 року, - є недоведеними; позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту існування між сторонами інших боргових зобов"язань, окрім визначених борговою розпискою від 20.02.2017 року; клопотань про надання відповідних доказів чи витребування доказів судом не заявлено.

Доводи апелянта щодо повернення позивачу боргу за розпискою від 20.02.2017 року у більшому розмірі, ніж 3316,58 грн., 4020,10 грн., 5489,00 грн. та 100,00 дол. США (а.с. 108, 63) - є недоведеними, належні та допустимі докази на підтвердження такої позиції апеляційному суду не надані; клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлене, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Представлений апелянтом аудіозапис не відповідає вимогам ст.ст. 77 - 79 ЦПК України та не може бути прийнятий у якості доказу у даній справі. З вказаного аудіозапису неможливо встановити, чи приймає участь у розмові саме відповідач; з цього приводу відповідних експертних висновків суду не представлено, клопотань про призначення судової експертизи позивачем не заявлено. Представником позивача наданий апелянтом аудіозапис належним доказом не визнано.

Крім того, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 19600,00 доларів США, що в еквіваленті становить 513892,40 грн., за період з 20.02.2017 року по 20.09.2017 року по 4% на місяць (за сім місяців), відповідно до змісту вказаної вище боргової розписки від 20.02.2017 року та заявлених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, на користь позивача також підлягають стягненню з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовних вимогам в розмірі 8751,85 грн., тому рішення місцевого суду також необхідно змінити у цій частині.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що, згідно змісту апеляційної скарги, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 65172,29 грн. не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України .

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні в частині стягнутих з відповідача сум та судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу, - змінити з 70000 дол. США, що еквівалентно 1835330 грн., на 69410,82 дол. США, що еквівалентно 1819882,29 грн.; в частині розміру загальної суми грошових коштів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , - змінити з 89600 дол. США, що еквівалентно 2349222,40 грн., на 89010 (вісімдесят дев`ять тисяч десять) дол. США 82 центи, що еквівалентно 2333774 (два мільйони триста тридцять три тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 69 коп. та в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , - змінити з 8810,00 грн. на 8751 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят одна) грн. 85 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді