Провадження № 22-ц/812/1242/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Миколаїв

справа № 477/2227/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ») до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_1

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалене 15 травня 2019 року суддею Козаченком Р.В. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 27 травня 2019 року),

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ПАТ «ПУМБ» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 8 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № GP-5350065, за яким останній отримав 44 999, 24 грн. кредитних коштів строком на 60 місяців. За графіком щомісячна сплата складала 1 823, 70 грн. Зобов`язання щодо повернення кредитних коштів відповідач систематично порушував, сплативши за цей час тільки 11 129, 10 грн.

Посилаючись на те, що станом на 30 липня 2018 року кредитна заборгованість складає 98 305, 50 грн., з яких 40 695, 50 грн. за кредитом, 1 907, 91 грн. за процентами та 55 702, 07 грн. комісії, банк просив стягнути з ОСОБА_1 кредитний борг.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи через представника, позов не визнав, посилаючись на те, що не був повідомлений про заміну кредитора, не отримував вимоги про погашення заборгованості, та просив застосувати позовну давність, яка, за позицією відповідача, почала перебіг з дати внесення останнього платежу - 16 квітня 2014 року та сплинула на час звернення позивача до суду.

У відповіді на відзив ПАТ «ПУМБ» зазначало, що отримало права кредитора внаслідок приєднання ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» до ПАТ «ПУМБ» 19 липня 2016 року. Повідомлення відповідачу про права кредитора та вимога про дострокове повернення кредиту направлено ОСОБА_1 3 липня 2017 року та отримана членом його сім`ї. Останній платіж за кредитом здійснено відповідачем 24 липня 2018 року, що свідчить про переривання перебігу позовної давності та дотримання строку звернення до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2019 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто 67 487, 11 грн. кредитної заборгованості, з яких 28 280, 45 грн. кредиту, 913, 40 грн. відсотків та 38 294, 26 грн. комісії.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилався на недійсність умов договору щодо сплати щомісячної комісії; недоведеність отримання ним повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні з вимогою про сплату боргу; не застосування судом позовної давності до всіх вимог банку.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» не скористалось.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК заява розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК)

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів та інших платежів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Зобов`язання з надання кредиту, його повернення, сплата передбачених договором платежів (проценти тощо) є основними, а зобов`язання зі сплати штрафу, пені є додатковими.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК).

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У разі реалізації кредитодавцем права на дострокове повернення позики, Кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу.

Ця позиція знайшла своє відображення в численних рішеннях вищих судових інстанцій, зокрема, в постанові ВСУ від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-106цс14, постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, постанові ВС/КЦС від 14 лютого 2018року у справі № 564/2199/15-ц та інш.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики (у разі відсутності іншої домовленості сторін) може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК щодо дострокового повернення кредиту. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Сплата комісії, поряд з процентами, передбачена умовами Договору як його основна умова, а тому має аналогічний правовий режим нарахування.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (стаття 261 ЦК).

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення кожного чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання (прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (постанова ВСУ від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, пункти 59,60).

З матеріалів справи вбачається, що 8 листопада 2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № GP-5350065 (далі Договір), за яким останній отримав 44 999, 24 грн. кредитних коштів зі сплатою 2,00 % річних та 2, 30 % щомісячної комісії строком на 60 місяців (пункти 2.3-2.5). Встановлено розмір щомісячного платежу 1 823, 70 грн. (графік платежів Договору) (а.с. 15).

У період грудня 2013-квітня 2014 року ОСОБА_1 сплачено 4 060 грн., за період лютий- липень 2018 року (за виконавчим написом нотаріуса) 7 069,10 грн. (а.с. 5-6).

Заборгованість станом на 8 жовтня 2018 року розрахована позивачем за весь період та складає 98 305,50 грн., з яких 40 695, 50 грн. за кредитом, 1 907, 91 грн. за процентами та 55 702, 07 грн. комісії (а.с. 7).

Відомості про припинення юридичної особи - ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» внесені до реєстру 19 липня 2016 року з визначенням правонаступника ПАТ «ПУМБ» (а.с. 48, 49).

26 червня 2017 року ПАТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про правонаступництво, право на дострокове повернення всього боргу та вимогу сплатити весь борг (88 209,78 грн.) у строк до 3 липня 2017 року (а.с. 50).

За даними сайту «Укрпошта» письмова вимога (повідомлення) вручені члену сім`ї боржника 6 липня 2017 року (а.с. 52).

Встановлені обставини свідчать про те, що з початку 2014 року ОСОБА_1 мав невиконані (прострочені) зобов`язання за Договором з повернення кредиту, сплати процентів та комісії.

ПАТ «ПУМБ», як правонаступник первісного кредитора, реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, направивши письмову вимогу (повідомлення) боржнику та встановив дату повернення коштів (3 липня 2017 року), що свідчить про припинення кредитування, тобто закінчення строку дії Договору.

Отже, закінчення строку дії Договору, як то зазначено вище, дає право кредиторові на нарахування процентів та комісії до 7 липня 2017 року.

Вірно застосувавши позовну давність, виходячи з початку її перебігу щодо кожного щомісячного платежу окремо, суд першої інстанції правильно визначив, що позовна давність не пропущена до тих платежів, які нараховані з жовтня 2015 року.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_1 підлягає неповернута частина кредиту, нарахована з жовтня 2015 року (28 280,45 грн.), а також проценти (826,72 грн.) та комісія (21 734,58 грн.) за період з жовтня 2015 року по липень 2017 року (а.с. 6-7), а всього 50 841, 75 грн.

Оскільки суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості, зокрема щодо нарахування процентів та комісії, не звернув належної уваги на строк дії Договору та не перевірив правомірність нарахування цих платежів поза межами кредитування, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнення.

Апеляційний суд не може розглянути вимогу апелянта про визнання недійсним пункту 2.4 Договору щодо нарахування щомісячної комісії, оскільки відповідно до правил частин 1,6 статті 367 ЦПК розглядає справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, та не розглядає ті вимоги та підстави, які цим судом не розглядались.

За загальним правилом диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 13, 81 ЦПК). Надання доказів обмежується певною стадією провадження у справі в суді першої інстанції (стаття 83 ЦПК). Надання нових доказів суду апеляційної інстанції можливо лише у виключних випадках, перелік яких є вичерпним (частини 3 статті 367 ЦПК).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-35) та в судових засіданнях не оспорював правомірність нарахування комісії, на її безпідставне нарахування не посилався.

Твердження апелянта про те, що відповідач не отримував у липні 2017 року вимогу (повідомлення) банку про правонаступництво, правового значення не мають. Право боржника не виконувати зобов`язання до надання доказів переходу прав до нового кредитора (стаття 516 ЦК) звільняє боржника від відповідальності за настання несприятливих наслідків невиконання зобов`язання (стаття 517 ЦК), але не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання після надання цих доказів.

Позивач порушує питання про покладення обов`язку на відповідача виконати основне зобов`язання. Питання щодо стягнення з відповідача неустойки, збитків або сум, передбачених статтею 625 ЦК, не порушувалось.

Посилання апелянта на сплив позовної давності до всіх вимог позивача пов`язане з невірним тлумаченням правил початку перебігу позовної давності до щомісячних зобов`язань. Застосування правил позовної давності апеляційним судом викладено в мотивувальний частині постанови.

Відповідно до статті 141, пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК розподілу підлягають судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (2 643 грн.), пропорційно задоволеним вимогам відповідача (апелянта).

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2019 року змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитним договором від 8 листопада 2013 року з 67 487,11 грн. до 50 841, 45 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 652, 60 грн. судових витрат, понесених при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 19 липня 2019 року.