Справа № 712/5394/18
Провадження №2/712/380/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником, квартири за адресою АДРЕСА_1 , в даній квартирі зареєстрована його колишня дружина. Шлюбне життя не склалося з відповідачкою, і з жовтня 2017 року і по теперішній час сторони проживають окремо. Відповідно до акту про не проживання, засвідченого 11.05.2018 КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради дільниця №1, у квартирі АДРЕСА_2 відповідачка не проживає. Згідно з актом опитування сусідів відповідачка за вищевказаною адресою не проживає вже більше ніж шість місяців. Тому, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2018 ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2018 заочне рішення від 29.08.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Савлучінський В.С. позовні вимоги підтримав, просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Разом з тим, не заперечував того факту, що квартиру АДРЕСА_2 , було придбано сторонами під час шлюбу за кредитні кошти. На теперішній час заборгованість по кредитним зобов`язанням становить більше 100 000 грн.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Судом встановлено, що з 08.06.2006 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2017 розірвано.

В період шлюбу, а саме: 15.05.2008 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 (позивачем) укладено кредитний договір № 354411/1343/0490-8, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 30000 дол. США зі сплатою 13% річних за користування кредитом, на термін до 15.05.2028, з цільовим використанням кредиту - на придбання об`єкту нерухомості двокімнатної квартири в м АДРЕСА_3 . В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 (відповідачем) укладено договір поруки № 354411/1343/0490-8п. Даний факт також встановлений і рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30.10.2014. Зокрема, рішенням суду встановлено, що станом на 14.04.2014 заборгованість за кредитним договором становить 11135,09 дол. США, що еквівалентно 143642,66 грн. на день постановлення рішення суду, яка складається з 8624,02 дол.США - заборгованість за кредитом, 540,02 дол.США - заборгованість по відсоткам, 1970,65 долюСША - пеня. Крім того, судом зазначено, шо кошти, зараховані банком на погашення кредиту в сумі 20,014,92 доларів США були виплачені страховою компанією 09.07.2010 як страхове відшкодування в зв`язку із встановленням 22.02.2010 ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності безтерміново. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 11135,09 дол. США, що еквівалентно 143642,66 грн.

Як відомо, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа, щожо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

В ході розгляду справи судом достеменно встановлено, та не заперечувалось сторонами у справі, що квартиру АДРЕСА_2 , придбано сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань ОСОБА_4 ., під час перебування у зареєстрованому шлюбі за кредитні кошти. Тому, твердження ОСОБА_2 про те, що він є одноособовим власником спірної квартири суд оцінює критично, та не приймає до уваги, оскільки, відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто, лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що спірна квартира належить виключно позивачу, тобто визнання спірної квартири особистою власністю позивача, на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, позивачем не надано.

Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

За встановленних обставин суд вважає, що позбавлення права користування належним відповідачці житловим приміщенням є обмеженням здійснення її права власності.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 263 - 265, 267 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 3, 60, 61, 63, 68 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04.06.2019.

Головуючий І.О.Мельник