Справа № 708/187/19
Номер провадження № 2/708/74/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

Чигиринський районний суд, Черкаської області, в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Омельченко Ю.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів і просить ухвалити рішенням, яким змінити розмір аліментів та спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року № 708/298/18, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від заробітку (доходу )щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на зміну у законодавстві, матеріального становище її, дитини та відповіача, який працює у республіці Польща та отримує пристонц зарплату.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, додаткових клопотань не має.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що він при винесенні рішення Чигиринським районним судом від 18.04.2018 року про стягнення з нього аліментів на користь позивача, від винесення якого не минуло й року, були враховані всі істотні обствини та з цього часу нічого не змінилось, він так само займається тимчасовими підробітками постійної роботи та стабільного заробітку немає, немає наіть трудової книжки, нерухомого майна та іншого будь-якого доходу, заборгованості по аліментах немає, де також неодноразово купував речі дитині, а відтак вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-СР № 123134 від 20.02.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області між сторонами зареєстровано шлюб 20 лютого 2016 року у якому вони наданий час і перебувають (а.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач і відповідач, яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім"ї, виданої виконавчим комітетом Чигиринської міської ради від 14.02.2019 року № 737-02.33/1 (а.с.7,12).

Відповідно до виконавчого листа, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області на підставі рішення суду від 21.05.2018 року, з ОСОБА_2 стягуються на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі однієї тисячі гривень щомісячно, починаючи з 29.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Так, згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

При зверненні до суду 21.02.2019 року та у судовому засіданні позивач спиралась на : матеріальне становище її, дитини та відповідача працюючого періодично по тимчасових заробітках, проте, вказані підстави були дослідженні при винесенні рішення Чигиринським районним судом Черкаської області від 18.04.2018 року та їм було надано належну оцінку (а.с.8-9).

З часу винесення даного рішення суду рішення до звернення позивача з позовом до суду, 21.02.2019 року, не змінилися жодні обставини, які б стали підставою збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми до частки доходу платника аліментів і у тому розмірі, який запропонований позивачем.

Згідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.6 ст.81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено в ч.ч.3-5 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Усупереч зазначеного, позивач не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового (позивач офіційно працює) чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров'я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення (а.с.13).

Разом з тим, згідно матеріалів справи, та підтверджено сторонами, відповідач не має постійної роботи та стабільного заробітку, оскільки працює не офіційно і займається тимчасовими підпробітками, не надано доказів, що відповідач систематично отримує доходи, а останній щодо цього заперечував, з чого суд доходить до висновку про наявність у відповідача нерегулярного мінливого доходу.

Щодо зміни у законодавстві, середньої зарплати по місту, то діючим законодавством встановлюється прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, і для дітей віком до 6 років із 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року становить 1626 гривень (50%= 812 гривень).

А отже, розмір алементів, що сплачується відповідачем на утримання дитини в сумі 1000 гривень відповідає мінімальним її потребам, є таким, що забезпечує достатній життєвий рівень, доказів зворотнього - суду не надано.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81ЦПК України, ст.ст.182-183,192 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовити повністю.

Судові витрати у виді судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину судового рішення, зазаначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Г.Івахненко