ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року

м. Харків

справа № 641/3873/16-ц

провадження № 22з/818/169/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

перевіривши відповідність вимогам закону заяви ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура» про стягнення коштів за договорами позики, звернення стягнення на заставлене майно та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура».

У червні 2016 року ОСОБА_1 через представника звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року відмовлено у забезпеченні позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів - головуючого судді Бурлака І.В., суддів колегії Карімової Л.В., Яцини В.Б. апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року змінено в частині солідарного стягнення суми, судового збору та суми стягнення, і ухвалено в цій частині нове рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів - головуючого судді Міненкової Н.О., суддів колегії Овсяннікової А.І., Сащенка І.С. апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника приватного підприємства «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» задоволено; ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року скасовано; заяву про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження: санаторний корпус, загальною площею 2266,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2; нежитлові приміщення 2-го поверху №№4,7а в літ. «3-2», загальною площею 395,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; нежитлові приміщення 1-го поверху №№11-19 в літ. «3-2», загальною площею 427,7кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; нежитлові приміщення 1-го поверху №20, 21 в літ. «Р-3»; загальною площею 39,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4; 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 49,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, також на: нежитлові приміщення 2-го поверху №№7, 18-22 в літ. «3-2», загальною площею 740,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 49,9 кв,м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5, що належать ОСОБА_3; також на: нежитлові приміщення №1, 2 в нежитловій будівлі літ. «У-1», загальною площею 220,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3; нежитлові приміщення підвалу №1-3, 7-15; 1-го поверху №10, 27-28, 41, 42; 2-го поверху №1-3, 5, 6, IV, V загальною площею 1088,1 кв.м. в літ. «3-2», що розташовані за адресою; АДРЕСА_3, нежитлові будівлі літ. «И-2», «К-1», «Л-1», «М-1», «Н-3», «О-З», «П-1», «Д-1», Т-1», «Ф-1», «Х-1», «Ц-1», «Ч-1», «Ш-1», «Щ-1», «Э-1», «Ю-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3; нежитлові приміщення підвалу №1; 1-го поверху №10, 18а, 20, 22, 29-39, 50, II. III; 2-го поверху №8,10,10а, 11,13 в літ. «3-2» загальною площею 2524,5 кв.м., що належать на праві власності Закритому акціонерному товариству «Державінська мануфактура».

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура» про стягнення коштів за договорами позики, звернення стягнення на заставлене майно та вирішення питання судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

13 березня 2019 року поштою ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про скасування заходу забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна шляхом заборони відчуження, який накладений відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2019 року заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Бурлака І.В., суддів колегії - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

22 березня 2019 року суддя Бурлака І.В. заявила собі самовідвід, посилаючись на те, що оскільки рішення суду апеляційної інстанції від 10 квітня 2017 року, в якому вона була головуючою, судом касаційної інстанції скасовано, вона не може брати участь у розгляді заяви про скасування заходу забезпечення позову, так як ця ухвала має безпосередній зв'язок зі справою, по якій їй скасовано рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Згідно з частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частини 3 статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно із частинами 1, 9 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді Бурлака І.В.

Керуючись ст. ст. 37, 39, 40 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву про самовідвід судді Харківського апеляційного суду Бурлака І.В. - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова