ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 623/2055/18

Провадження № 22ц/818/2612/19

05 червня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області;

Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року у складі судді Винниченко П.П. по справі № 623/2055/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи : Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . В будинку за його згодою зареєстрована онука ОСОБА_2 разом з її сином- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01 червня 2014 року ОСОБА_2 змінила місце проживання та разом з дитиною проживає за іншою адресою. В утриманні житла участі не приймає, по сплаті комунальних платежі витрат не несе, житлом вона не цікавиться.

Перешкод в користуванні житлом з його боку по відношенню до відповідачки. не чинилось. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку позбавляє його права на користування субсидією, а також перешкоджає праву розпорядитись власністю.

Добровільно знятись з місця реєстрації ОСОБА_2 відмовляється.

Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ;

зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що не має іншого місця реєстрації.

ОСОБА_2 визнала, що вона не проживає у спірному будинку, але позовні вимоги не визнавала пояснюючи це тим, що не має іншого місця для реєстрації.

Представники третіх осіб Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області та Служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилися.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зобов`язано Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Рішення мотивовано тим, що реєстрація відповідача, який не проживає у будинку з 2014 року, створює перешкоди у користуванні майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивачем не надано доказів щодо не проживання без поважних причин її та дитини за спірною адресою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки квартального комітету №14 від 26 червня 2018 року в будинку зареєстровані ОСОБА_1 , його онука ОСОБА_2 та правнук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно вимог ст. 317 ч.1, 319 ч. 1,2, 383 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що зняття з реєстрації його онуки необхідно йому для оформлення субсидії, відповідачка не проживає у будинку, однак категорично не бажає зняти себе з реєстрації за цією адресою.

В суді апеляційної інстанції представник відповідачки пояснив, що ОСОБА_2 дійсно не проживає у спірному будинку з 2014 року. Наразі вона мешкає з дітьми та співмешканцем за іншою адресою. Місце реєстрації у спірному будинку їй необхідно для отримання соціальної допомоги.

З довідки про склад сім`ї вбачається, що у будинку, окрім сторін, зареєстрований, син відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За ст. 165 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як зазначив позивач, питання щодо зняття дитини з реєстрації ним поставлено не було в силу юридичної недосвідченості. Пояснити в суді апеляційної інстанції можливість окремого проживання дитини та матері ОСОБА_1 не зміг.

Суд зауважує, що малолітня дитина не може мати місце проживання окремо від батьків або опікуна.

Дитині виповнилося 8 років. Враховуючи вік ОСОБА_4 , його місце проживання має бути визначено/зареєстровано разом з батьками.

Вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 без вирішення питання про зняття з реєстрації ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону.

За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко