РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив визнати дії ТОВ «Херсонрегіонгаз» по донарахуванню за використаний ним газ без лічильника у період з 01 травня 2015 року по 31 січня 2016 року у розмірі 571,78 грн. протиправними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок оплати за спожитий газ на особовому рахунку №16089784 ОСОБА_1 з урахуванням безпідставно нарахованих 571,78 грн. за період з 01 травня 2015 року до 31 січня 2016 року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що у червні 2018 р. отримав від ТОВ «Херсонрегіонгаз» рахунок на сплату послуг з газопостачання № 16089784/6 за розрахунковий період червень 2018р., з зазначенням боргу на початок розрахункового місяця (з урахуванням перерахунку) 571,78 грн., яка виявилась через скасування постанови КМУ № 237 від 29.04.2015 р. постановою Окружного адміністративного суду м.Києва у справі № 826/16447/15 та здійснення перерахунку за Постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 р. Вважає дії відповідача такими, що порушують його права, оскільки перерахунок здійснений за межами строку позовної давності. Крім того, НКРЕКП рекомендовано постачальникам природного газу утримуватися від виставлення рахунків побутовим споживачам у звязку зі скасуванням Постанови КМУ № 237. Вважає, що помилка, здійснена Урядом через ухвалення в подальшому скасованою Постановою № 237 повинна бути виправлена за рахунок держави. Перерахунок також не передбачений Кодексом газорозподільчих систем.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.09.2018р. від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін для правильного врегулювання спору, в задоволенні якого відмовлено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2018р.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 17.09.2018 року. 05.10.2018 р. до Херсонського міського суду Херсонської області від ТОВ «Херсонрегіонгаз» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Прощення боргу та його списання є правом, а не обовязком відповідача та можливо лише за ст.605 ЦК України. Позовна давність застосовується до вимог за заявою сторін у справі, але ТОВ «Херсонрегіонгаз» до суду з позовом до позивача не звертався. Лист НКРЕКП від 26.04.2016 р. має рекомендаційний характер. Дії щодо перерахунку є правомірними, що підтверджено судовою практикою. Посилання на ст. 1175 ЦК України щодо відшкодування шкоди державою взагалі свідчать про те, що відповідачем повинна виступати держава. ТОВ «Херсонрегіонгаз» є постачальником газу та проводить розрахунки на підставі даних, наданих АТ «Херсонгаз», яке є газорозподільним підприємством та не може відповідати за спірними вимогами, оскільки не є субєктом спірних матеріально-правових відносин. Процедура списання боргу не має визначеного механізму, а тому визначається у довідках про стан заборгованості. Наявність вказаної заборгованості ніяким чином не порушують право позивача на субсидію, позивач отримує субсидію станом на 2018 рік.

16.10.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої ні Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2493, ні Кодексом га розподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, не передбачено здійснення постачальниками природного газу відповідних перерахунків обсягів спожитого природного газу. Рішенням ЄСПЛ «Рисовський проти України» від 20.01.2012 року зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільчих систем передбачено виключний перелік порушень, внаслідок яких оператор ГРМ має право здійснити перерахунок (донарахування) обємів природного газу або змінити їх режим нарахування. Зміна норм споживання природного газу до таких порушень не відноситься. ПАТ «Херсонгаз» у своєму листі №180817/1058.02/4407 від 17.08.2018 адресованому гр.. ОСОБА_2 повідомив, що за розясненнями щодо нарахувань за спожитий природний газ необхідно звертатися до постачальника зі спеціальними обовязками ТОВ «Херсонрегіонгаз».

23.10.2018 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідач не виконував перерахунку обсягів природного газу, спожитого побутовими споживачами без газових лічильників, а лише виставив до сплати у рахунках обєми природного газу у відповідності до норм, затверджених Постановою КМУ №619 від 08.06.1996 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. АТ «Херсонгаз» є оператором газорозподільних систем, підприємством, яке виконує функцію розподілу газу, відповідає за належне утримання мереж та устаткування, забезпечення оптимального тиску у розподільних мережах, ведення обліку використаних обсягів газу,підключення та відключення споживачів. Як наслідок, відповідач проводить розрахунки на підставі даних, наданих АТ «Херсонгаз» та не є оператором ГРМ, який здійснює перерахунок (донарахування) обємів природного газу та це не є його господарською діяльністю.

07.12.2018 року відповідачем подано клопотання про відмову у прийнятті заяви про зміну предмету позову з підстав пропуску позивачем строку на подачу даної заяви. Однак оскільки ч.3 ст.49 ЦПК України передбачає право позивача змінити предмет або підстави позову у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, не пізніш ніж за пять днів до початку першого судового засідання, то вбачається, що позивачем вказаний строк не порушено.

Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що постачання природного газу на території міста Херсон здійснює ТОВ «Херсонрегіонгаз», що не є спірним у справі.

Позивач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1.

З розрахунку на сплату послуг з газопостачання за розрахунковий місяць червень 2018 року вбачається, що за період з 01.05.2015р. до 01.01.2016 р. за особистим рахунком №16089784 здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 та 18 куб.м. на одну людину, внаслідок чого позивачеві донараховано раніше не нарахований обсяг газу в загальній кількості 79,55 м.куб на загальну суму 571,78 грн. Розрахунок позивачем не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» розмір оплати за комунальні послуги вираховується, виходячи з розміру затверджених тарифів та показників приладів обліку.

Згідно з вимогами положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» облік природного газу до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі постанова №619) встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та визначено, що ці норми є єдиними для всіх населених пунктів.

Даною постановою ( в редакції, що діяла з 01.10.2014 року) встановлено, що у разі наявності у житлі споживача центрального гарячого водопостачання мінімальною нормою споживання природного газу для нього є 6 куб. метрів/людино-місяць, у разі відсутності центрального гарячого водопостачання та газового водонагрівача норми споживання природного газу встановлено у розмірі 9 куб. метрів/людино-місяць; у разі наявності плити газової та водонагрівача - 18 куб. метрів/людино-місяць.

Постановою від 29 квітня 2015 року N 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі - Постанова № 237) Кабінетом Міністрів України внесені зміни до норм споживання газу населенням, затверджених постановою № 619, а саме змінено (вдвічі зменшено) норму споживання у графі «Норми споживання», замінивши цифри «6», «9» і «18» цифрами «3», «4,5» і «9» відповідно.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 у справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2015 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року N237.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28 січня 2016 року № К/800/49436/15 залишено без змін ухвалу Київського апеляційного суду від 4 листопада 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року. У цій ухвалі зазначено про те, що порушення, допущені Кабінетом Міністрів України під час прийняття постанови є достатньою підставою для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р №237, якою були вдвічі зменшені норми споживання природного газу, є не чинною з моменту її прийняття, тому за період з 06 травня 2015 року по лютий 2016 року мали діяти норми споживання газу для населення у разі відсутності лічильника, які були визначені Постановою КМ України № 619 від 08 червня 1996 року в редакції станом на 01 жовтня 2014 року. Отже, здійснення ТОВ «Херсонрегіонгаз» перерахунку ОСОБА_1 оплати вартості спожитого природного газу із застосуванням норм споживання природного газу, що діяли до їх зменшення постановою №237, є правомірним та права позивача, як споживача, не порушені.

Суд не приймає до уваги посилання на відсутність підстав для здійснення перерахунку з огляду на главу 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою ОСОБА_3 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, оскільки зазначений розділ стосується лише порядок перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування обємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем, а не законодавчої зміни норм споживання природного газу.

ОСОБА_3 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 4125/16/7-16 від 26.04.2016 р. на адресу постачальників природного газу та № 7445/16.3.2/17-18 від 20.08.2018 р. на імя народного депутата ОСОБА_4В не свідчать про відсутність у відповідача обовязку та права здійснення перерахунку наданих послуг за період з 01.05.2015р. до 01.01.2016 р.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32), зауважив, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

В правовідносинах між сторонами справи застосування строків позовної давності є можливим, як захист прав споживача послуг газопостачання до якого звернулися з позовом про стягнення обґрунтованої заборгованості за отримані послуги, але з пропущенням строків позовної давності.

Тобто, в даному конкретному випадку, права і законні інтереси ОСОБА_1 відповідачем порушені не були, оскільки ТОВ «Херсонрегіонгаз» в судовому порядку не вимагає стягнення з позивача спірної суми. Вимагати виконання зобовязань в позасудовому порядку зі спливом строку позовної давності законодавством не заборонено.

Посилання на відсутність у відповідача підстав для перерахунку на главу 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем є взагалі недоречним, оскільки стосується перерахунку (донарахувань) або зміни режиму нарахування обємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу, які застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не доведено факту відмови у призначенні йому субсидії з підстав наявності у нього заборгованості за послуги газопостачання за період з 01.05.2015р. до 01.01.2016 р. в розмірі 571,78 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 6 п.6 Положення про призначення субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329), житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обовязкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обовязкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.

Позивачем не надано суду доказів, що зазначена відповідачем заборгованість з послуг газопостачання за період з 01.05.2015р. до 01.01.2016 р. в розмірі 571,78 грн. впливає на призначення субсидії та позовні вимоги повязані з відмовою у призначенні субсидії з саме цих підстав.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на ст. 1175 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Суд не приймає до уваги такі доводи, оскільки позивач не звертався до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (стаття 55 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями частини першої статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Разом з тим, зазначений перелік способів захисту не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Однак, ні договором про газопостачання, ні нормами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту прав споживача як зобовязання списання заборгованості.

Тож, списання з особового рахунку заборгованості за використаний газ у зв'язку зі спливом позовної давності та інших обєктивних причин, про які йдеться в позовній заяві законом не передбачено.

У відповідності до листа Міністерства з питань ЖКГ України №12/1-64 від 17.05.2007 року списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємстві-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Крім того, зобовязання споживача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

До такого висновку дійшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-3986св14.

Також відсутні підстави для зобовязання відповідача здійснити перерахунок з виключенням з розрахунку 571,78 грн., оскільки судом не встановлено безпідставність нарахування вказаної суми.

Таким чином, суд повно і всебічно зясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених наданими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку про відмову в його задоволеності в повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому за ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Суддя В.Е. Дорошинська