КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 643/10168/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8433/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року позивач звернулась із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по договору оренди нежитлових приміщень від 04 серпня 2016 року в сумі 183440,00 грн. - основного боргу; 195 952,12 грн. - неустойки; 45860,00 грн. - штрафу; 4278,63 грн. - три процента річних від простроченої суми. Всього на суму 429530,75 грн. (а.с.1-3)

25 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий М.В. подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме:

- 1-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,8 кв. м., житлова площа 14,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- 5-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 78,3 кв. м., житлова площа 50,3 кв. м., реєстраційний номер майна 14195546, в межах частки у праві спільної сумісної власності, яка належить ОСОБА_2

На обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що фізичній особі ОСОБА_2 належать на праві власності вище зазначені об`єкти нерухомого майна, щодо яких, як випадково стало відомо позивачці, були намагання відповідача здійснити терміновий продаж. Вказував, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист, або поновлення порушених майнових прав позивачки, враховуючи, що інше нерухоме майно знаходиться у спільній сумісній власності декількох осіб, а відомості про наявні у відповідача грошові кошти у позивачки відсутні. Також зазначав, що сума позову є значною і відповідач не виконує свої зобов`язання зі сплати за договором №04-08/16 оренди нежитлових приміщень від 04 серпня 2016 року починаючи з грудня 2016 року. Вважав, що зустрічне забезпечення у даному випадку обґрунтовано може не застосовуватись судом, оскільки заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача не спричинить йому жодних збитків та не призведе до інших порушень прав чи законних інтересів ОСОБА_2 , окрім тимчасового обмеження його у праві розпорядження таким майном.(а.с.56-57)

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. (а.с.71-72)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий М.В. посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ненадання належної оцінки доказам, необґрунтованість ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року про відмову у забезпеченні позову, та просив її скасувати. На обґрунтування скарги зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист, або поновлення порушених майнових прав позивачки, що сума позову є значною і відповідач не виконує свої зобов`язання зі сплати за договором №04-08/16 оренди нежитлових приміщень від 04 серпня 2016 року починаючи з грудня 2016 року, а також, що наявні відомості та письмові докази того, що відповідач вживає заходів з метою термінового відчуження належного йому об`єкту нерухомого майна. (а.с.74-75)

Представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Бойко С.А. направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги просила залишити ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. (а.с.101-108)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий М.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Бойко С.А. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Про факт належного повідомлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про розгляд справи судом, заявили представники сторін - адвокат Пустовий М.В., адвокат Бойко С.А., про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.(а.с. 141)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано своїх вимог щодо забезпечення позову та не доведено, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З таким висновком колегія суддів не погодилась, визнала його помилковим.

Судом встановлено, що предметом заявлених вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 у даній справі є стягнення коштів за укладеним між сторонами договором оренди №04-08/16 від 04 серпня 2016 року у розмірі 183440,00 грн. - основного боргу; 195 952,12 грн. - неустойки; 45860,00 грн. - штрафу; 4278,63 грн. - три процента річних від простроченої суми. Всього на суму 429530,75 грн. (а.с.1-3)

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 22 лютого 2019 року та 25 лютого 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить: 1-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,8 кв. м., житлова площа 14,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та на праві спільної сумісної власності належить: 5-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 78,3 кв. м., житлова площа 50,3 кв. м., реєстраційний номер майна 14195546. (а.с.63-65)

На обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачка зазначила, що між сторонами виник спір та внаслідок несплати відповідачем орендної плати за використання нежитлового приміщення з 05 грудня 2016 року утворилась значна заборгованість, за оголошеннями відповідач має намір відчуження належного йому нерухомого майна, що в подальшому, у випадку ухвалення рішення про задоволення позову, матиме наслідком утруднення та/або неможливість відновлення прав позивачки щодо стягнення із відповідача грошової суми. (а.с.56-57)

Відповідач ФОП ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бойко С.А. не заперечували і не спростували доводів позивачки, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить: 1-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,8 кв. м., житлова площа 14,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та на праві спільної сумісної власності належить: 5-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 78,3 кв. м., житлова площа 50,3 кв. м., реєстраційний номер майна 14195546.(а.с. 141)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (порівняйте: "Кудла проти Польщі" [GC], N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, "Міфсуд проти Франції" [GC], N 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У цій справі позивачкою заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором оренди на суму 429530,75 грн. Відповідач не надав об`єктивних доказів наявності у нього рухомого майна або грошових коштів достатніх на забезпечення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову. Додані до відзиву на апеляційну скаргу представником ФОП Дмитрієнко П.М . - адвокатом Бойко С.А. роздруківки переліку рухомого майна із зазначенням його вартості не містять інформації їх походження, не свідчать про належність цього майна відповідачу ФОП ОСОБА_2 (а.с. 109-119)

Надана до відзиву на скаргу роздруківка з Інтернет-сайту не є звітом про оцінку вартості однокімнатної квартири АДРЕСА_1, тому колегія суддів відхилила доводи відповідача про не співмірність заходів забезпечення позову із вартістю належної відповідачу однокімнатної квартири.(а.с. 120)

При цьому, негативним наслідком незабезпечення позову про стягнення заборгованості є можливість реалізації належного відповідачу нерухомого майна.

Тому, у випадку набрання законної сили можливим рішенням суду про задоволення заявлених у цій справі позовних вимог, примусове виконання такого набравшого законної сили рішення суду може бути утруднено або визнано неможливим у зв`язку з відсутністю у відповідача рухомого або нерухомого майна достатнього для його виконання.

Встановивши, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду у цій справі у випадку задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви та накладення арешту на належну відповідачу 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не може бути визнана законною і обґрунтованою, підлягає скасуванню із ухваленням постанови по суті заяви про забезпечення позову.

Інші доводи скарги не спростовують цих висновків, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково, накласти арешт на нерухоме майно: 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 5796412, дата та час державної реєстрації 27 травня 2014 року 11:41:39 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13339584 від 27 травня 2014 року 11:43:02), права на яку зареєстровані, власник - ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_13 ).

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; (адреса місця проживання АДРЕСА_14 ).

Боржник: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; (адреса реєстрації АДРЕСА_13 ).

Строк пред`явлення постанови до виконання - три роки.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 31 травня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова