Справа № 523/2502/19
Провадження №2/523/2359/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"20" червня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування заборони, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить скасувати приватне обтяження у вигляді заборони відчуження, а саме заставу рухомого майна, яка зареєстрована 19.09.2013 року ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України, реєстровий №13911750 на вантажний контейнеровоз марки VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.2013 року вона придбала у відповідача вищевказаний вантажний контейнеровоз, після чого зареєструвала його на своє ім`я. На теперішній час позивач має намір продати транспортний засіб, проте їй стало відомо, що на зазначений автомобіль накладено заборону на відчуження, у зв`язку із існуючими зобов`язаннями відповідача перед ПАТ КБ «Надра». Позивач наголошує на тому, що являється добросовісним набувачем, при придбанні та реєстрації автомобіля їй про які небудь обтяження відомо не було, а тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав як власника майна.

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до облікової картки №26927739 від 24.09.2013 року, відповідач ОСОБА_2 зняла з обліку для подальшої реалізації вантажний контейнеровоз марки VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4 .

Згідно довідки-рахунок серії НОМЕР_5 від 11.10.2013 року, ОСОБА_1 придбала вищевказаний транспортний засіб, сплативши при цьому 48 000 гривень.

15.11.2016 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 позивач зареєструвала вказаний автомобіль на праві власності на своє ім`я.

При спробі відчуження транспортного засобу, позивачу стало відомо, що на належний їй автомобіль накладено заборону на відчуження, у зв`язку із зобов`язаннями відповідача перед ПАТ КБ «Надра».

Відповідно до Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна, існує приватне обтяження у вигляді заборони відчуження, а саме застава рухомого майна, яка зареєстрована 19.09.2013 року ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України, реєстровий №13911750 на вантажний контейнеровоз марки VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4 .

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містяться і у ст. 17 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

За ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон) обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна; обтяження поділяються на публічні та приватні; публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду, а приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Частиною 3 ст. 9 Закону визначено, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1.обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2.відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі -Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 11 Закону обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 43 Закону реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються:

1.відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходженнягга ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України;

2.посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимога обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача;

3.опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації;

4.відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Згідно з частиною 2 ст. 43 Закону держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Частинами 4-6 ст. 43 Закону визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві.

Частиною 3 ст. 44 цього Закону встановлюється, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Транспортний засіб VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , зареєстрований за Позивачем - 15.11.2016, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

На момент придбання та проведення державної реєстрації за позивачем права власності, транспортний засіб не перебував у будь-якому приватному чи публічному обтяженні, в тому числі у заставі.

Таким чином, суд вважає, що оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останнього, як власника та перешкоджає вільному та повноцінному здійсненню ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, приватне обтяження, зареєстроване 19.09.2013 за № 13911750, боржник ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: на вантажний контейнеровоз марки VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , підлягає припиненню у судовому порядку.

Відповідач не спростував зазначені позивачем обставини жодним належним і допустимим доказом.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування заборони задовольнити повністю.

Скасувати приватне обтяження у вигляді заборони відчуження, а саме заставу рухомого майна, яка зареєстрована 19.09.2013 року ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України, реєстровий №13911750 на вантажний контейнеровоз марки VOLVO, модель FH 12.380, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_4

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.06.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: