ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6055/19 Справа № 199/9309/18 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року приватне акціонерне товариство Науково-виробниче об`єднання Созидатель (далі ПрАТ НВО Созидатель) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказували, що вони є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1 , де відповідач ОСОБА_1 має у власності квартиру АДРЕСА_2 . ПрАТ «НВО» Созидатель», як компанія яка займається повним обслуговуванням житлового будинку та наданням його мешканцям комунальних послуг, виконує свої обов`язки належним чином, утім, відповідач, в свою чергу порушив свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг. У зв`язку з чим, станом на 01 листопада 2018 року за відповідачем виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка складає 15.415 грн.75 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2019 року в задоволенні позову ПрАТ «НВО «Созидатель» відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПрАТ «НВО «Созидатель», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що:

- позивачем надано якісні послуги в повному обсязі за економічно обґрунтованим тарифом;

- факт надання послуг встановлено судом та не заперечується відповідачем;

- фактично роботи виконано, що не заперечувалось відповідачем, але не сплачено з особистих міркувань відповідача, що роботи вже включено до тарифу;

- твердження відповідача щодо завищених тарифів є необґрунтованим.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу ПрАТ «НВО «Созидатель» відхилити, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ПАТ «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньо будинкові мережі у житловому будинку АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.4).

Між відповідачем та ПрАТ «НВО «Созидатель» укладено договір від 01 січня 2006 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого ПрАТ «НВО «Созидатель» зобов`язалося надавати відповідні послуги за адресою квартири АДРЕСА_2 , розташованої АДРЕСА_1 м.Дніпро, а ОСОБА_1 зобов`язувався оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 10 числа поточного місяця (т.1 а.с.26-28).

Також судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «НВО «Созидатель» укладено додаткову угоду №УК 1-14006/2017Т-ДУ до договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (т.1 а.с.30).

Згідно із розрахунком (т.1 а.с.6-10), наданим позивачем, станом на 01 листопада 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання становить 15.415 грн.75 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем копії платіжних документів щодо сплати за послуги з електропостачання, гарячого водопостачання, холодного водопостачання та опалення свідчать про те, що заборгованість за дані послуги відсутня. В частині стягнення заборгованості за експлуатаційні витрати, консьєрж, обслуговування ліфтів, електроенергія шлагбауму, додаткові послуги, додаткові послуги-2, послуги з вивезення твердих побутових відходів, обслуговування системи ТС, ремонти опалення, ремонти обслуговування суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі послуги надаються позивачем на підставі договору, умовами якого саме позивач взяв на себе зобов`язання з утримування внутрішньо будинкових мереж в належному стані, здійснення їх технічного обслуговування та ремонту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що предметом укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (п.1.1 вказаного договору) є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутріньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт внутрішньобудинкових інженерних мереж, вивезення побутових відходів, тощо) у будинку, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором.

Згідно п.п. 2.2,2.6 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 січня 2006 року послуги оплачуються не пізніше 10 числа поточного місяця; для розрахунку суми за послуги, перелічені у п.1.1 цього договору,береться до уваги площа квартири, вказана в інвентарній справі, яка отримана при підписанні Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

Відповідно до п.2.5 у разі підвищення мінімальної заробітної плати, вартості енергоносіїв,зміни ставок та переліку податків, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати та наданням послуг, перелічених у п.1.1 цього договору виконавець виставляє рахунки для оплати з новими тарифами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував позивачу кошти за послуги з електропостачання, гарячого водопостачання, холодного водопостачання та опалення як це передбачено п.2.2 укладеного між сторонами договору, про що свідчать відповідні квитанції долучені відповідачем до матеріалів справи, борг за ці види наданих позивачем відповідачу послуг відсутній.

Крім того, з матеріалів справи та з апеляційної скарги (т.2 а.с.4) вбачається, що позивач на підставі службових записок про проведення ремонтних робіт в будинку по АДРЕСА_1 (ремонт котельного обладнання, що вийшло з ладу; повірка вузла обліку тепла; придбання матеріалів; заміна трансформаторів току; капітальний ремонт ліфту, тощо) за рахунок власників здійснював відповідні донарахування власникам квартир та виставляв власникам відповідні рахунки, що призвело до утворення суми боргу у відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями укладеного між сторонами договору від 01 січня 2006 року не передбачено право виконавця здійснювати нарахування сум власникам квартир, виходячи з фактично виконаних виконавцем робіт, базою для нарахування тарифу, згідно умов договору (п.2.6), є площа квартири та він може бути змінений (п.2.5) лише у разі підвищення мінімальної заробітної плати, вартості енергоносіїв,зміни ставок та переліку податків, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати та наданням послуг, перелічених у п.1.1 цього договору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що роботи виконано, що не заперечувалось відповідачем, але не сплачено з особистих міркувань відповідача, оскільки він вважав, що роботи вже включено до тарифу.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що згідно наданих відповідачем квитанцій про сплату за послуги з електропостачання, гарячого водопостачання, холодного водопостачання та опалення борг відсутній, послуги надаються позивачем на підставі договору, умовами якого саме позивач взяв на себе зобов`язання з утримування внутрішньо будинкових мереж в належному стані, здійснення їх технічного обслуговування та ремонту, прийшов до обґрунтованого висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.