Справа №557/728/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань Довгалець Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника АТ КБ «Приватбанк» Мазурка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду вказуючи, що перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від данного шлюбу мають двох дітей. Проживаючи однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти ними було набуто спільне майно, в тому числі транспортні засоби «RENAUIT PREMIUM» 1997 року випуску, білого кольору, кузов/шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та напівпричіп бортовий тентова ний НОМЕР_3 , 1995 року випуску, синього кольору, кузов/шасі № НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 .

А тому, просить визнати дане рухоме майно спільною сумісною власністю подружжя з дати купівлі та реєстрації даних транспортних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що є підстави для задоволення позову.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні вважає, що підстав для задоволення позову немає, так як рішенням Рівненського міського суду від 21 квітня 2017 року встановлено факт відсутності права спільної сумісної власності подружжя на автомобілі. Також позивач не надав суду належних доказів щодо спільної участі у придбанні автомобілів. А тому, просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до таких висновків.

З 27 січня 1995 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 27 січня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне.

Згідно із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 та серії НОМЕР_8 , виданих 28 березня 2008 року ВРЕР ДАІ м.Острог УДАІ УМВС України у Рівненській області, вантажний-С сідловий тягач Renault Premium, 1997 року випуску, білого кольору, кузов/шасі № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричеп бортовий тентований Renders, 1995 року випуску, синього кольору, кузов/шасі № НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , належать на праві власності ОСОБА_4

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, згідно із ч.1 ст.61 СК України.

Згідно із ст.163СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1, 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до ст.60 СК України визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

28 березня 2008 року між ОСОБА_4 та закритими акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» був укладений договір застави автотранспорту № 0803/141/ТЗ/2 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що випливають з кредитних угод від 24 березня 2008 року № 0803/141 та № 0803/143 відповідно.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитної угоди та договору про видачу траншу, зустрічним позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 22-1460-2009р.), яке набрало законної сили, транспортні засоби, як заставне майно, передані в заклад «ПриватБанку» шляхом вилучення їх у ОСОБА_4 Крім того, рішенням суду, в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № 0803/141 від 24 березня 2008 року в сумі 31083,57 доларів США, звернуто стягнення на ці транспортні засоби.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі №6-801цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачем ОСОБА_3 не надано суду будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які могли б підтвердити статус транспортних засобів як майна, що належить їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а саме, що вказані транспортні засоби є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевикладене, підстав для визнання справа спільної сумісної власності подружжя на рухоме майно, а саме транспортні засоби «RENAUIT PREMIUM» 1997 року випуску, білого кольору, кузов/шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та напівпричіп бортовий тентова ний НОМЕР_3 , 1995 року випуску, синього кольору, кузов/шасі № НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 не має.

А тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 81, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 30 травня 2019 року.

Суддя Д.В. Пацко