ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12488/18

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/514/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач акціонерне товариство Облтеплокомуненерго

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго (нині - акціонерного товариства Облтеплокомуненерго) на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 01 лютого 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до ПАТ Облтеплокомуненерго в якому просила: визнати неправомірними дії ПАТ Облтеплокомуненерго щодо нарахування ОСОБА_4 ОСОБА_5 оплати на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за опалювальні періоди з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року включно та з 12.10.2017 року по 13.04.2018 року включно в загальній сумі 11 729 грн. 30 коп.; визнати відсутність заборгованості за надані послуги з опалення по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 11 729 грн. 30 коп. у ОСОБА_6 - ОСОБА_5 перед ПАТ Облтеплокомуненерго станом на 01.05.2018 року; зобов`язати ПАТ Облтеплокомуненерго скасувати незаконно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 11 729 грн. 30 коп. станом на 01.05.2018 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 11 729 грн. 30 коп. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 3 500 грн., пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.02.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Судом визнано неправомірними дії ПАТ Облтеплокомуненерго щодо нарахування ОСОБА_4 ОСОБА_5 оплати в сумі 11 729 грн. 30 коп. на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за опалювальні періоди з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року включно та з 12.10.2017 року по 13.04.2018 року включно. Судом визнано відсутність заборгованості в сумі 11 729 грн. 30 коп. за надані послуги з опалення по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 ОСОБА_5 станом на 01.05.2018 року. Зобов`язано ПАТ Облтеплокомуненерго скасувати незаконно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 11 729 грн. 30 коп. станом на 01.05.2018 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 11 729 грн. 30 коп. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Облтеплокомуненерго (з 21.03.2019 року - акціонерне товариство Облтеплокомуненерго) просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.02.2019 року в частині задоволення вимог заявленого позову та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, суд невірно застосував норми процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Доводи апеляційної скарги зазначають про правомірність нарахування відповідачем оплати за опалення місць загального користування по квартирі позивача, оскільки таке нарахування проводиться відповідно до: Закону України Про комерційний облік теплової енергії та теплопостачання; п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та типового договору, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630; пунктів 1.4, 2.1, 2.2.1, 2.2.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359; рішення Чернігівської міської ради №106 від 02.03.2018 року Про затвердження коефіцієнтів нормативної втрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м.Чернігова. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необгрунтовано не звернув уваги на те, що п.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення лише конкретизує, в якому випадку кількість теплової енергії, витраченої на опалення МЗК, окремо визначається (вказується в квитанції окремо), а в якому окремо не визначається (не вказується в квитанції окремо), при цьому жодним чином не вказує, як проводяться розрахунки теплової енергії, витраченої на опалення МЗК. Доводи апеляційної скарги зазначають, що порядок нарахування за опалення змінено відповідачем не в односторонньому порядку, а у відповідності до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та теплопостачання, а також рішення Чернігівської міської ради №106 від 02.03.2018 року Про затвердження коефіцієнтів нормативної втрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м.Чернігова. Доводи апеляційної скарги вказують, що при проведенні розрахунків кількості теплової енергії, витраченої на опалення місць МЗК відповідач застосовує п.2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що витрати теплової енергії, витраченої на опалення МЗК по будинку позивача відповідач розподіляє між всіма квартирами, пропорційно до їх площі, як це і встановлено вказаною Методикою. Доводи апеляційної скарги вказують, що втрата чинності нормативним актом, на підставі якого раніше розраховувались втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку (СНиП 2.04.05.91 Опалення, вентиляція та кондиціювання) не позбавляє відповідача, як надавача послуги з централізованого опалення права на відшкодування здійснених витрат на послуги теплопостачання, в тому числі, витрат на опалення МЗК будинку, оскільки відповідач є суб`єктом господарювання, який не зобов`язаний надавати послуги на безоплатній основі та здійснювати збиткову господарську діяльність. З посиланням на положення ч.4 статті 319, ч.1 статті 360 ЦК України, ч.6 статті 19 Закону України Про теплопостачання, статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, п.6 ч.1 статті 1, ч.1, ч.2 статті 5 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, доводи апеляційної скарги стверджують, що місця загального користування багатоквартирних будинків є спільною сумісною, неподільною власністю всіх мешканців будинку, при цьому всі споживачі зобов`язані утримувати свою власність та сплачувати за надані послуги з централізованого опалення як квартир, так і місць загального користування.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали доводи і вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Костюк О.П. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 01.02.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду 06.06.2019 року, після оголошеної апеляційним судом перерви у розгляді даної справи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи (а.с.94,103), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її м матеріалами, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9,10).

Згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання від 18.04.2006 року (а.с.12-13), позивач є споживачем послуг, які надає відповідач, а саме, послуг з централізованого опалення та водонагрівання. Об`єктом надання послуг є вищевказана квартира опалювальною площею 71,1 кв.м.

Будинок, в якому проживає позивач, обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а квартира позивача обладнана окремими засобами обліку теплової енергії, а саме, теплообчислювачем Sharky 775 434 MHz, № приладу 46131072, термоперетворювачем РТ 500 №222095, які відповідно до акту комісії відповідача від 29.10.2013 року були прийняті в експлуатацію (а.с.14), при цьому 11.09.2017 року на вказані прилади було видано свідоцтво про їх повірку, чинне до 11.09.2021 року (а.с.15).

Згідно даних, наведених в рахунку за надані послуги з централізованого опалення за травень 2018 року (а.с.27), заборгованість позивача перед відповідачем станом на 01.05.2018 року становить 11 729 грн. 30 коп.

Частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 01.02.2019 року, відповідач при проведенні розрахунку застосовує аналогію закону, використовуючи при визначенні кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК положення Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 31.10.2006 року №359 (далі- Методика) (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 (z1502-18) від 22.11.2018 року) та Рекомендацій щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22.02.2008 року №47 (далі - Рекомендації).

При проведенні нарахування за опалення місць загального користування відповідач керується положеннями п.12,п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), п.2.1.4. (застосовує формули 2.3-2.6), п. 2.2.1 Методики та положеннями Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198.

Відповідач визначає математичним шляхом кількість теплової енергії, витраченої на опалення одного квадратного метру опалювальної площі квартир будинку, які не обладнані засобами обліку без врахування кількості теплової енергії, витраченої на опалення МЗК квартирами з автономним опаленням: (28,7078 - 0,3553):4753,40 х 3095,60 = 18,4643 Гкал.

При цьому відповідач виходить із значень загальної опалювальної площі квартир/приміщень будинку, а не загальної опалювальної площі будинку, що включає в себе площі місць загального користування.

В подальшому кількість теплової енергії, витраченої на опалення МЗК всього будинку відповідачем розраховується, як різниця між показниками загальної кількості теплової енергії, витраченої на опалення всього будинку та суми показників лічильників квартир, обладнаних засобами обліку, розрахункових значень кількості теплової енергії на опалення квартир, які не обладнані засобами обліку теплової енергії із розрахунку за 1 кв.м опалювальної площі та розрахункового значення на опалення МЗК квартир з автономним опаленням.

При проведенні розрахунку коштів, які підлягають до оплати позивачем за МЗК за вказаний період, відсутні будь-які посилання на пункти та формули Методики, які застосовуються відповідачем.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції прийшов до висновку, що фактично при здійсненні відповідачем нарахувань позивачу за опалення МЗК застосовано аналогію закону в частині застосування положень п.12 Правил при визначенні кількості теплоти, витраченої на опалення одного кв.м опалювальної площі всіх квартир будинку.

Суд першої інстанції при розгляді даного спору по суті прийшов до висновку, що фактично відповідач в односторонньому порядку змінив алгоритм нарахування за опалення, в тому числі, за МЗК по квартирі позивача.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, з наступними змінами та доповненнями не регламентують порядку розрахунку оплати за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках, обладнаних загальнобудинковими приладами обліку теплової енергії, певна кількість споживачів в яких обладнала квартири приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування відповідачем в даному випадку пункту 12 зазначених Правил при проведенні розрахунків за опалення МЗК є неправомірним.

Згідно пункту 1.4. Методики у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1.

При цьому п.2.1.4. Методики наводить формулу, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК між окремими помешканнями будинку та приміщеннями з окремим входом.

Судом встановлено, що зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку АДРЕСА_2 відповідачем застосовано не було, і за даних обставин подальше застосування відповідачем п.2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілі визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку без дотримання п.2.1. і 2.1.4 Методики не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних, а саме, витрати теплової енергії, спожитої на опалення МЗК розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою, а інша взагалі не розраховувалась.

За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що розподіл розрахованої за вказаним алгоритмом теплової енергії на опалення МЗК відповідачем проведено виключно між квартирами, які обладнані засобами обліку теплової енергії, що є підтвердженням неправомірності проведених розрахунків, оскільки вказані розрахунки проведено у не передбачений Методикою спосіб.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 врегульовано відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п.10 вказаних Правил, виконавець і споживач не мають права відмовлятись від врахування показань квартирних засобів обліку.

Оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, яка затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, передбачає лише один пункт цих Правил, а саме пункт 28, у разі, коли споживачі встановили у квартирі багатоквартирного житлового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення.

Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 (z1502-18) від 22.11.2018 року) встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, відповідно до змісту преамбули якої вона застосовується виключно на виконання пункту 28 Правил, тобто для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку автономні системи опалення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

Рекомендації №47 щодо застосування Методики та сама Методика також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії, часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку та наявності частини квартир, від`єднаних від централізованого теплопостачання з обладнанням автономними системами теплопостачання, а також наявними в будинку суб`єктами господарювання.

Приймаючи до уваги приписи статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, а також ту обставину, що діючою Методикою не визначено алгоритму розрахунку кількості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що нарахування за опалення за вищевказаним алгоритмом є також неправомірним.

На підставі приписів вказаних нормативно-правових актів суд першої інстанції прийшов до висновку, що Правилами не регламентовано порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування споживачами в будинку, в якому встановлено загальнобудинковий засіб обліку теплової енергії, і квартири якого частково обладнані засобами обліку теплової енергії, а частково від`єднані від мережі теплопостачання та мають індивідуальне опалення і наявні приміщення з окремим входом.

За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосовуючи вказані алгоритми розрахунку нарахування оплати за опалення, які здійснені в тому числі, не на підставі нормативно-правових актів, відповідач діє у не передбачений законом спосіб. Крім того, окреме нарахування оплати за опалення місць загального користування суперечить умовам укладеного між сторонами даного спору договору про надання послуг з централізованого опалення та водовідведення.

З врахуванням проведеної позивачем оплати згідно квартирного лічильника за вищевказані опалювальні періоди, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог заявленого ОСОБА_3 позову. При цьому судом першої інстанції визнано неправомірними дії ПАТ Облтеплокомуненерго щодо нарахування ОСОБА_3 оплати в сумі 11 729 грн. 30 коп. на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за опалювальні періоди з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року включно та з 12.10.2017 року по 13.04.2018 року включно. Також судом визнано відсутність заборгованості в сумі 11 729 грн. 30 коп. за надані послуги з опалення по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 ОСОБА_5 станом на 01.05.2018 року. Зобов`язано ПАТ Облтеплокомуненерго скасувати незаконно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 11 729 грн. 30 коп. станом на 01.05.2018 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 11 729 грн. 30 коп.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги наявні у справі докази та неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2019 року, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.02.2019 року про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявленого позову, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи з наступного.

Частинами 2, 3 статті 4 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання регламентовано, що власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Власник (співвласники) будівлі, в якій окремі приміщення не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, у разі приєднання такої будівлі до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язаний забезпечити оснащення таких приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання визначено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої- четвертої цієї статті. Виходячи зі змісту ч.2 статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами, проводиться з урахуванням методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і в тому числі, визначає порядок розрахунку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, виконавець та споживач не мають права відмовлятись від врахування показань засобів обліку. При цьому споживач сплачує за надані послуги відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 31.10.2006 року №359, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п.2.1.

При цьому п.2.1.4. Методики наводить формулу, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК, а п.2.2.1., п.2.2.2., п.2.2.3. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку та приміщеннями з окремим входом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суд першої інстанції відносно того, що Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не регламентовано порядку розрахунку оплати за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках, обладнаних загальнобудинковими приладами обліку теплової енергії, як і не є визначеним Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення алгоритм розрахунку кількості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку нарахування за опалення.

Приймаючи до уваги наведене, судом першої інстанції обгрунтовано визнано неправомірними дії ПАТ Облтеплокомуненерго щодо нарахування ОСОБА_3 оплати в сумі 11 729 грн. 30 коп. на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за опалювальні періоди з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року включно та з 12.10.2017 року по 13.04.2018 року включно. При цьому судом першої інстанції визнано відсутність заборгованості в сумі 11 729 грн. 30 коп. за надані послуги з опалення по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 ОСОБА_5 станом на 01.05.2018 року. Також судом першої інстанції зобов`язано ПАТ Облтеплокомуненерго скасувати незаконно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) в сумі 11 729 грн. 30 коп. станом на 01.05.2018 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 11 729 грн. 30 коп.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зазначених позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки вона, як споживач послуг, які надаються відповідачем, зобов`язана своєчасно та повному обсязі проводити їх оплату, проте, не в тому розмірі, який нарахував їй відповідач за вказаний вище хронологічний період.

Доводи апеляційної скарги вказують, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо звільнення позивача від оплати послуг з опалення місць загального користування не відповідають нормам чинного законодавства. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд не звільнив позивача від оплати вказаних послуг в цілому, а визнав відсутність заборгованості в сумі 11 729 грн. 30 коп. за надані послуги з опалення по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 ОСОБА_5 станом на 01.05.2018 року. Також судом першої інстанції зобов`язано ПАТ Облтеплокомуненерго скасувати незаконно нараховану ОСОБА_3 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 11 729 грн. 30 коп. станом на 01.05.2018 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 11 729 грн. 30 коп.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго (нині - акціонерного товариства Облтеплокомуненерго) залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.06.2019 року.

Головуючий: Судді: