Провадження № 2/219/776/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2003 року позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. З 26 травня 2005 року по теперішній час у вказаній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2, однак, з березня 2014 року вона добровільно не проживає у вказаній квартирі, забрала всі свої речі, квартирою не цікавиться, будь-якого її майна у квартирі немає, ніяких витрат з утримання квартири вона не здійснює, комунальні послуги не сплачує. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є дочкою його дружини, тобто його падчеркою. Вона проживає в м. Москва, поїхала туди з чоловіком.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з'явилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 14 лютого 2019 року за № ЕП-540 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. До заяви додала копію посвідчення про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації, яке дійсне до 28 липня 2019 року (а.с. 22-24).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2003 року, виданого Відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради згідно з розпорядженням № 19292 від 27 лютого 2003 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року

№ 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» містоАртемівськ Донецької області було перейменоване на місто Бахмут Донецької області.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «ТБК «СХІД» 14 грудня 2018 року за № 2793, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_2 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

До теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованою відповідач ОСОБА_2, яка у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2014 року не проживає, квартирою не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у квартирі немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 14 грудня 2018 року (а.с. 8).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірній квартирі відповідача ОСОБА_2, тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 18, 42, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева