ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/897/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін: представника відповідача

АТ "Укрсоцбанк" - Панченка Д.В.

позивача - ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15233/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2019 року, постановлену суддею Грицай К.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та заяву про про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» до завершення розгляду справи у суді, відчужувати третім особам двохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також заборонити АТ «Укрсоцбанк» до завершення розгляду справи у суді здійснювати будь які дії пов`язані з виселенням та перешкоджанням у проживанні зареєстрованих у квартирі №34 членів сім`ї позивача АДРЕСА_1 , в тому числі і малолітньої дитини.

В обгрунтування вимог посилався на те, що предметом спору є рішення державного реєстратора Іванісік С.П. Білобожицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46526019 від 18 квітня 2019 року, яким право власності на нерухоме житлове майно, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 було перереєстровано на нового власника - АТ «Укрсоцбанк». Згоди на звернення стягнення на належну йому квартиру він не давав, тому не можна стверджувати, що між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» була узгоджена умова про можливість звернення стягнення на спірне іпотечне майно у спосіб реалізації іпотечного застереження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Заборонено АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею51,7кв.м.

Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. В обгрунтування вимог посилається на те, що суд задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову не дослідив в повному обсязі всі обставини даної справи, а саме те, що ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе забов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.06.2018 року становить 19 546,17 швейцарських франків ( еквівалентно 518409,81 грн.)

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив ухвалу суду вважає законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо розпорядження та відчуження майна, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає дійсним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк». Позивач вважає зазначене рішення державного реєстратора незаконним.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем вживаються заходи для реалізації спірної нерухомості, тому існує загроза, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може бути відчужена третім особам, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував заходи забезпечення позову та не врахував, що права банку порушено колегія суддів відхиляє з підстав не обгрунтованості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Пунктами 1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що видом забезпечення позову, серед іншого, визначено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п.6,7 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Суд також ураховує, що відповідач не вказує, яким чином наявність заборони відчуження, з урахуванням його тимчасового характеру, порушує його права і свободи оскільки банк залишається власником спірного майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначений спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає вимогам, враховує права і інтереси учасників справи, заявником доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведені з цього приводу висновки суду першої інстанції належним чином обґрунтовані, в повній мірі відповідають матеріалам справи та визначеному у ст.11 ЦПК України принципу пропорційності.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 жовтня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

М.В. Ходоровський

Судді: О.Я. Міщій