ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 647/2651/18 Головуючий у І інстанції Миргород В.С.
Номер провадження 22-ц/819/1022/19 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області, ухваленого 20 березня 2019 року об 11 годині 40 хвилин у місті Бериславі під головуванням судді Миргород В.С. та складенням повного тексту 26 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батька,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 15 червня 1991 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 , 29 квітня 2015 року шлюб було розірвано, на даний час позивач проживає один, хворіє з 1991 року, стан його здоров`я значно погіршився, він є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню, не може перебувати на ногах та самостійно пересуватися, потребує сторонньої допомоги і курортного лікування, що підтверджується відповідними документами, його пенсія складає 1452 гривень, якої недостатньо для власного утримання, придбання необхідних ліків та одягу, оплати санаторно-курортного лікування, натомість відповідач працює, отримує заробітну плату, не обтяжений стягненнями по виконавчих документах, на думку позивача має достатньо коштів для надання відповідної допомоги, яку добровільно не надає та ухиляється від своїх родинних обов`язків, у позові просив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до зняття інвалідності, відшкодувати судові витрати по оплаті правничої допомоги 6800 гривень.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені, додатково покликався на факт його проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , якій 84 роки, державної соціальної допомоги він не отримує, частина належної йому квартири доходу не приносить, позивач знаходиться у скрутному матеріальному стані та потребує матеріальної допомоги, яку зобов`язаний та може надати відповідач, протилежний висновок суду першої інстанції є неправильним, пояснення свідків про ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсності, оскільки свідки є близькими подругами матері відповідача, з їх пояснень не вбачається факту ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 вважав її такою, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому адвокат Безкровний С.О від імені ОСОБА_1 наполягав на задоволенні скарги, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 щодо її вимог заперечували.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує щомісячний дохід, який перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум, факт потреби матеріальної допомоги позивачем не доведено, судом також враховано матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я та членів його сім`ї, крім того суд констатував ухилення позивача від виконання батьківський обов`язків, що вважав додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що відповідач є сином позивача, останній відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 680469 Бериславської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 06 червня 2018 року має другу групу інвалідності по причині загального захворювання, строк інвалідності встановлено до 01 липня 2019 року, відповідно до довідки № 2412/01-08 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 29 серпня 2018 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у даному управлінні та отримує пенсію по інвалідності, яка у червні 2018 року становила 1210 гривень, у липні та серпні 2018 року по 1452 гривні, 26 вересня 2018 року між адвокатом Адвокатського об`єднання «Новокаховська юридична консультація» Безкровним С.О. та Манюком В .Г. було укладено договір № 141 про надання правової допомоги, за актом виконаних послуг від 29 листопада 2018 року ОСОБА_1 було надано правову допомогу на суму 6800 гривень, яка згідно квитанції № 141 від 26 вересня 2018 року ним сплачена.

03 серпня 2013 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладено шлюб, дане подружжя мають дочок ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 з 07 листопада 2015 року по теперішній час перебуває на службі у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві, загальна сума його доходу за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року за винятком утримань та аліментів складає 73205,95 гривні, його дружина ОСОБА_10 з 23 липня 2017 року по 13 травня 2020 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вимогою позову у даній справі є стягнення аліментів на користь позивача з відповідача на підставі ч. 1 ст. 202 СК України, за положеннями якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, отже за даною правовою нормою обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків виникає лише у випадку непрацездатності батьків та наявності у них об`єктивної, визначеної законодавством, потреби у матеріальній допомозі.

Поняття непрацездатності особи встановлено ч. 3 ст. 75 СК України, за якою непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи, ознака потреби у матеріальній допомозі визначена ч. 4 цієї ж норми права, - якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують відповідній особі прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З позовом до суду позивач звернувся у вересні 2018 року, в обґрунтування потреби у матеріальній допомозі до позову додана копія довідки про розмір отримуваної ним пенсії, яка у серпні 2018 року становила 1452 гривні, прожитковий мінімум на 2018 рік визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» і для осіб, які втратили працездатність на момент подачі позову складав 1435 гривень, за довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області, наданою на вимогу апеляційного суду, на момент ухвалення рішення у справі у березні 2019 року позивач отримував пенсію у розмірі 2702,08 гривні, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на той час складав 1497 гривень, отже позивач отримував пенсією по інвалідності у розмірі більшому прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, відповідно така правова ознака, як потреба у матеріальній допомозі, у даному випадку відсутня, у відповідача аліментні зобов`язання щодо батька не виникли, рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним та відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

У даних правовідносинах, оскільки у відповідача за вище наведених обставин обов`язок утримувати позивача не виник, його апріорі не можна звільнити від такого обов`язку, висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення щодо ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків, вказаний як додаткова підстава для відмови у задоволенні позову, є зайвим, оскільки виходить за межі спірних правовідносин, та підлягає виключенню.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виключити з його мотивувальної частини посилання на ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків, в решті апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для її задоволення, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року змінити, виключити з його мотивувальної частини посилання на ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий підпис Г.В. Семиженко

Судді: підпис Л.В. Базіль

підпис В.В. Бугрик

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 12 червня 2019 року

Постанова набрала законної сили 12 червня 2019 року

Суддя Г.В. Семиженко

Секретар І.О. Давиденко