Справа № 463/5954/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/67/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача Василишин О. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року в складі судді Гирича С.В. в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 08.10.2015 року в розмірі 324000 доларів США, що в еквіваленті станом на день подання позову становило 8718840 грн.

В обґрунтування позову покликався на те, що 08.10.2015 року він надав ОСОБА_2 позику в сумі 324000 доларів США, яку останній зобов`язався повернути до 31.10.2015 року. В підтвердження факту укладення договору позики відповідач надав йому власноручно підписану розписку, де підтвердив свої грошові зобов`язання щодо повернення коштів. Однак, свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, грошові кошти у визначені строки йому не повернув, на його вимогу про повернення позики не реагує, добровільно кошти не повертає, а тому він змушений звернутись до суду для захист своїх прав та просив стягнути з відповідача заборгованість в примусовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 08.10.2015 року в розмірі 324 000 доларів США, що в еквіваленті станом на день постановлення рішення становить 8450850,85 грн. (вісім мільйонів чотириста п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят гривень вісімдесят п`ять копійок)

В решті в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч гривень).

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що про час та дату розгляду справи ОСОБА_2 не був належним чином повідомленим, тому він не мав можливості подати докази в підтвердження відсутності заборгованості відповідача перед позивачем, в підтвердження чого надає скріншоти з власного мобільного телефону. Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, представник ОСОБА_3 подав клопотання про перенесення засідання на іншу дату у зв`язку із сімейними обставинами.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору позики перед позивач не виконав у визначені строки, позики не повернув, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем на суму позики 324 000 доларів США, що еквівалентно станом на день постановлення рішення 8450850,85 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається зі змісту розписки (а.с. 8), 08.10.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів в сумі 324 000 доларів США, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язався провернути позику до 31.10.2015 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору позики не виконав, у визначені строки позику не повернув, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем на суму позики 324 000 доларів США

Позивач 06.11.2017 року надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення позики, яку ОСОБА_2 отримав 13.11.2017 року, підтвердженням даного факту є індивідуальний доставочний лист (а.с. 11). Проте, вимога позивача залишена без виконання, грошові кошти по даний час позивачу відповідачем не повернуто.

Оскільки, грошові зобов`язання відповідачем перед позивачем не були виконані у визначені строки, суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 324 000 доларів США, що еквівалентно станом на день постановлення рішення 8450850,85 грн.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином наявність боргового документа у кредитора ОСОБА_4 без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього боржником ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги та долучені до неї фотокопії переписки не дають підстави вважати, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору позики станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення виконав, шляхом повернення грошових коштів в сумі 324 000 доларів США, чи в гривневому еквіваленті.

З урахуванням наведено, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи були предметом перевірки заяви про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 21 листопада 2018 року залишена без задоволення. Перевіряючи доводи заяви в цій частині суд врахував, що у зв`язку із отриманням інформації від ГУДМС України у Львівській області про те, що ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться, судом здійснювався виклик відповідача шляхом опублікування виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України та вважається належним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, доводи апелянта жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк