Єдиний унікальний номер 725/1544/19
Номер провадження 2/725/216/19
27.05.2019 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.,
при секретарі Григорчук Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кирилюк Тетяна Анатоліївна, до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У березні 2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.
Посилалась на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .
На даний час за вказаною адресою зареєстрований звідний брат позивача відповідач ОСОБА_2 .
Однак з 2011 року відповідач у вказаному житлі не проживає, оскільки з вказаного часу виїхав на постійне місце проживання в США, де влаштував своє життя. Останній раз ОСОБА_2 навідувався в Україну ще в 2013 році і до цього часу з США більше не повертався.
Зазначає, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у квартирі створює позивачу ряд перешкод та порушує його право власності, оскільки відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. У зв`язку із цим, позивач змушений щомісяця здійснювати платежі за особу, яка фактично у вказаному житлі не проживає.
Крім того, позивач має намір приїхати в Україну та здійснити продаж належного йому на праві власності майна (квартири АДРЕСА_4 , проте реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає розпорядитися належним йому майном.
У 2018 році її довіритель звертався до ОСОБА_4 з вимогою добровільно знятися з місця реєстрації, однак той відмовився приїхати на Україну, оскільки для цього потрібні значні кошти.
У зв`язку із цим, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 , із зняттям його з реєстрації місця проживання у цій квартирі.
Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кирилюк Т.А. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України
Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.12.2004р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2005р. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2019р. (а.с.14-18).
Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно довідки ОСББ «Житлолюкс» №5 від 14.03.2019 року у квартирі АДРЕСА_3 з 19.11.2008р. зареєстрована одна особа відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Як вбачається із акту ОСББ «Житлолюкс» від 15.03.2019 року, ОСОБА_2 з жовтня 2013 року по даний час у квартирі АДРЕСА_5 не проживає. Вказане також підтвердили сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.12-13).
Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було.
Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує його право як власника житла, оскільки, він змушений сплачувати за нього комунальні послуги. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище ОСОБА_1 . Крім того, позивач не може вчинити певні правочини щодо належного йому на праві власності майна.
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, на погляд суду, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, виходячи з наступних підстав:
Згідно вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», ст.ст. 16, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич