Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Гурової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка проживала в м. Донецьк, де з 2014 року органи державної влади Україна не здійснюють свої повноваження. Мати отримувала пенсію біля 1200 грн. щомісяця, але на територію України вона пенсію не перевела, тому з 01.08.2014 року вона пенсію не отримувала. Після смерті матері він звернувся до начальника Волноваського ОУПФУ з заявою запросити пенсійну справу померлої матері для отримання допомоги на поховання. Також звертався до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степанищенко Е.А. з заявою про отримання спадщини після померлої матері. Після чого нотаріусом було зроблено запит до Волноваського ОУПФУ про наявність та розмір недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії, на що відповідач надав довідку №2251/11-33/05 від 18.02.2019 року, згідно якої розмір недоотриманої пенсії померлої матері складає 49 907,46 грн. Так, 10.04.2019 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 49 907,46 грн.

06.05.2019 року в Волноваському ОУПФУ він отримав разове доручення №271 на виплату мені недоотриманої пенсії в сумі 45 392,37 грн. На його звернення ПФУ роз`яснив, що у разі неотримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно ч. 1 ст.46 Закону.., України.. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами, тобто відповідач виплатив мені недоотриману пенсію матері за період з 01.05.2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, недоплата недоотриманої пенсії померлої матері за період з 01.08.2014 року по 01.05.2016 року складає орієнтовно біля 24 000грн. (1200 грн. х20 міс.), недоплачена пенсія згідно свідоцтва про право на спадщину складає 4515,09 грн. (49 907,46 грн.- 45 392,37грн.), а всього біля 28 500 грн. Тому вважає дії відповідача неправомірними та просив визнати за ним право власності на набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої за період з 01.08.2014 року по 01.09.2017 року суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та стягнути з відповідача кошти недоотриманої пенсії.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає тому як ОСОБА_1 кошти нараховані відповідно до чинного Законадавства було виплачено, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019, виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степаніщенко Е.А., ОСОБА_1 успадкував після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, яка складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 49907.46 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області №2251/11-33/05 від 18.02.2019 року.

Із наявного у матеріалах справи разового доручення 271 № 03/27 виданого Управлінням ПФУ у Волноваському районі Донецької області 06.05.2019 року ОСОБА_1 за особовим рахунком 03 на виплату призначеної пенсії за віком (ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 року у сумі 45392.37 грн.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав частину недоотриманої пенсії після смерті матері ОСОБА_2 в сумі 45392.37 грн., що підтверджено разовим дорученням №03/27 від 06.05.2019 року, але загальна сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складає 49907.46 грн., тобто недоотримана частина пенсії йому не сплачена. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю.

Відповідно до частини першої ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Волноваського об`єднання УПФУ Донецької області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлою ОСОБА_2 пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 768,40 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 1216, 1227 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом задовольнити.

Стягнути з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Код , розташованого за адресою: 85700, Донецька область м. Волноваха вул. Обручева, 17) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степанищенко Е.А., спадкова справа №281/2018, зареєстровано в реєстрі за №623 недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 01.09.2014 року по 01.09.2017 року..

Стягнути з Державного бюджету України у Держказначействі у Волноваському районі Донецької області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 768,40 грн. сплаченого судового збору шляхом безспірного списання вказаної суми з рахунку суб`єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.Писанець