Номер провадження: 22-ц/813/3585/19
Номер справи місцевого суду: 523/1645/18
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/1645/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

-головуючого судді - Заїкіна А.П.,

-суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - Одеський міський центр зайнятості,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому статтею 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Кисельова В.К. о 15 годині 50 хвилині 19 листопада 2018 року, повне рішення складено 26 листопада 2018 року,

встановив:

У лютому 2018 року Одеський міський центр зайнятості (далі - Центр зайнятості) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі - 14 558,44 грн..

Центр зайнятості обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про надання статусу безробітного від 19.05.2017 р. останній з 19.05.2017 р. Центром зайнятості було надано статус безробітного, відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 24.05.2017 р. № НТ 170524.

На підставі наказу від 28.08.2017 р. № НТ170828 було припинено реєстрацію відповідачки як безробітного з 28.08.2017 р. у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту).

У жовтні 2017 року спеціалістам Центру зайнятості стало відомо, що ОСОБА_1 подала недостовірні дані, що мали місце під час одержання нею допомоги по безробіттю, а саме - не повідомила центр зайнятості про те, що між нею та ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» було укладено договір про надання послуг від 08.12.2016 р. № 934039. Згідно п. 4.1. цього договору він був укладений на необмежений строк, вищевказаний цивільно-правовий договір було розірвано тільки з 14.06.2017 р..

За період з 26.05.2017 р. по 28.08.2017 р. Центром зайнятості було виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі - 14 558,44 грн., відповідно до розрахунку по ПК № 00018.

Вищевикладені обставини стали підставою для прийняття Центром зайнятості рішення про повернення коштів ОСОБА_1 в сумі - 14 558, 44 грн., які були неправомірно нею отримані в період з 19.05.2017 р. по 28.08.2017 р. (а. с. 1 - 9).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одесивід 16 березня 2018 року вищезазначений позов задоволено повністю (а. с. 46 - 50).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одесивід 16 березня 2018 року скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні (а. с. 72 - 73).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Пояснила, що відповідачка під час подання документів не повідомила, що у неї існують незавершені договори щодо яких вона має отримати виплати.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснила, що під час оформлення документів для реєстрації та отримання допомоги щодо безробіття вона повідомила про всі необхідні дані працівнику центру, а саме що вона отримала виплати від ТОВ «Євролайф Україна ЛТД». У зв`язку з чим, вона вважає, що вимоги є безпідставними .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси19 листопада 2018 року вищезазначений позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованість з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі - 14 558,44 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі - 704,80 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правові відносини ОСОБА_1 , як самозайнятої особи, з ТОВ «Євролайф Україна Лтд» не були припиненні до звернення із заявою до Центру зайнятості, тому нарахування допомоги по безробіттю здійснювалось на основі неправдивих відомостей наданих відповідачкою (а. с. 87 - 91).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вимог про те, що зробити після скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги її пояснення, належним чином не досліджено довідку форми ОК 5. Судом не взято до уваги те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Євролайф Україна» були відсутні трудові відносини. Було укладено цивільно-правову угоду, яка була розірвана у червні 2017 року. Оплати послуг від даного договору на момент реєстрації статусу безробітної вона не отримувала.

Відзив Одеського міського центру зайнятості на апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції вірно встановив наявність порушень з боку відповідачки щодо надання недостовірних даних про відсутність зайнятості на час отримання статусу безробітної, а тому рішення першої інстанції є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 36, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 4, Закону України «Про зайнятість населення») та процесуального (ст. ст. 2, 5, 10,1 2, 258, 259, 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданими сторонами та дослідженими судом доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 24.05.2017 р. № НТ 170524, на підставі поданої заяви про надання статусу безробітного від 19.05.2017 р., ОСОБА_1 з 19.05.2017 року Одеським міським центром зайнятості було надано статус безробітного (а. с. 14).

Згідно підписаної відповідачкою заяви про надання статусу безробітного від 19.05.2017 року 00018 (а. с. 14) остання була належним чином ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до наказу від 26.05.2017 р. №НТ 170526 відповідачці було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 26.05.2017 р., та припинено у зв`язку з початком зайнятості особи відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пп.1 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності згідно наказу від 28.08.2017 р. № НТ170828, починаючи з 28.08.2017 р..

Відповідно до розрахунку по ПК № 00018 (а. с. 19) за період з 26.05.2017 р. по 28.08.2017 р. Одеським міським центром зайнятості було виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі - 14 558,44 грн..

На підставі наказу від 28.08.2017 р. № НТ170828 було припинено реєстрацію відповідачки як безробітного з 28.08.2017р., у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту).

У жовтні 2017 року спеціалістам Одеського міського центру зайнятості стало відомо, що ОСОБА_1 подала недостовірні дані, що мали місце під час одержання нею допомоги по безробіттю, а саме - не повідомила центр зайнятості про те, що між нею та ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» було укладено договір про надання послуг від 08.12.2016 р. № 934039. Згідно п. 4.1 цього договору він був укладений на необмежений строк (а. с. 27 - 30). Вищевказаний цивільно-правовий договір було розірвано з 14.06.2017 р. (а. с. 25).

Між сторонами виникли правовідносини щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, порядку його встановлення та нарахування допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, для надання статусу безробітного особа, яка шукає роботу, подає заяву про надання статусу безробітного та пред`являє також трудову книжку (цивільно-правовий договір чи документ, який підтверджує припинення останнього виду зайнятості).

Таким чином, факт зайнятості особи виникає не лише на підставі перебування її у трудових відносинах, а і за наявності цивільно-правового договору, стороною якого є особа, яка претендує на статус безробітного.

Матеріалами справи беззаперечно встановлено факт зайнятості на момент встановлення статусу безробітної ОСОБА_1 у ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» згідно цивільно-правового договору від 08.12.2016 р. № 934039 про надання послуг. ОСОБА_1 не сповістила центр зайнятості про вказані обставини, що свідчить про надання нею недостовірних даних, що мали місце під час одержання нею допомоги по безробіттю.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила свої обов`язки по наданню інформації центру зайнятості про свою зайнятість,чим створила наслідки з безпідставної виплати допомоги по безробіттю в період з 19.05.2017 р. по 28.08.2017 рік.

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги відносно того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Євролайф Україна» були відсутні трудові відносини, між ними було укладено цивільно-правову угоду, яка була розірвана у червні 2017 року, заробітку від даного договору на момент реєстрації статусу безробітної відповідач не отримувала. Відсутність доходів за наявністю між особами цивільно-правового договору свідчить про самозайнятість ОСОБА_1 , що є перепоною при наданні статусу безробітного та виплати відповідної допомоги.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_1 а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе