РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6715/19

Провадження № 2-о/643/374/19

07.10.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Терещенко В.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_1 адвоката Садовського М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глушко Олена Володимирівна, Харківська міська рада, про встановлення факту проживання однієї сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12 квітня 2012 року по день смерті у квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер колишній чоловік заявника ОСОБА_2 , останнє місце проживання якого було: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За заявою заявника у встановлений строк було відкрито спадкову справу. Заявник є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , оскільки рідна сестра померлого ОСОБА_3 своєю заявою повідомила нотаріуса, що спадщину вона не прийняла в установлений законом строк, з питань надання додаткового строку до суду звертатись не буде. З 12.04.2012 року заявник з померлим ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . 07.03.2014 року вони зареєстрували шлюб в Московському ВДРАЦС ХМУЮ. Проте через непорозуміння 06.01.2018 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживали разом, оскільки ні заявник, ні покійний чоловік іншого житла не мають. Між ними знову виникли стосунки чоловіка та жінки. Будь-якої потреби в оформленні шлюбу вони не вбачали. ОСОБА_2 помер від нещасного випадку на виробництві, організацією поховань займалась заявник. У зв`язку з тим, що не підтверджується факт проживання спадкоємця з померлим не менш як 5 років, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Враховуючи наведене, питання встановлення факту постійного проживання з померлим не менш як 5 років повинно бути вирішено в судовому порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Садовський М.М. в судовому засіданні заяву та викладені в ній доводи підтримали в повному обсязі.

Заінтересована особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глушко О.В. в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Представник заінтересованої особи - Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити згідно чинного законодавства України.

ОСОБА_1 , допитана в судовому засіданні за її згодою в якості свідка, показала, що вони з померлим ОСОБА_2 знайомі з 2005 року. Вони проживали разом з 12.04.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі вона зареєстрована з 2014 року. Поховання ОСОБА_2 сплачувало підприємство, де останній працював. Заявник разом з представником підприємства займалась організацією похорон. До моменту смерті ОСОБА_2 вони з ним проживали разом однією сім`єю, в них був спільний бюджет, спільні доходи та витрати, вони піклувались один про одного. Після розірвання шлюбу в їх відносинах нічого не змінилось вони також мали спільний бюджет, спільні витрати і доходи, піклувались один про одного. Ініціатором розірвання шлюбу була вона, проте незважаючи на вказану обставину, вони примирились та не припиняли жити однією сім`єю як чоловік та жінка.

Свідок ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні 22.08.2019 року, показала, що вони з заявником є колегами, працювали разом в швейному цеху. Свідок особисто знала чоловіка заявника. Із заявником свідок знайома з 2006 року. З чоловіком заявника ОСОБА_2 вона познайомилась приблизно в 2006 році, заявник та її чоловік проживали разом з 2012 року, з 2006 року по 2012 рік вони зустрічались. Вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок декілька разів на рік був у них в гостях. Заявник та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю, в них був спільний бюджет. Свідок часто зустрічала їх разом в продуктовому магазині, в її присутності вони обговорювали спільні сімейні плани. ОСОБА_4 зазначила, що заявник з чоловіком після розірвання шлюбу продовжувати проживати однією сім`єю. Розлучення відбулось приблизно за півроку до смерті. Після розлучення свідок декілька разів приходила до них в гості, при цьому заявник з колишнім чоловіком продовжували звичайні сімейні відносини. Так, свідок була у них в гостях 06.03.2018 року, на день народження ОСОБА_2 , та на день народження заявника. Спілкування між заявником та померлим було таким самим, як і до розлучення. Після розірвання шлюбу свідок в червні 2018 бачила заявника та ОСОБА_2 вдвох в м`ясному відділі магазину. Про смерть ОСОБА_2 свідок дізналась від заявника.

Свідок ОСОБА_3 , допитана в судових засіданнях 22.08.2019 року, 07.10.2019 року, зазначила, що ОСОБА_2 був її братом. Заявник та померлий ОСОБА_2 як проживали однією сім`єю до розірвання шлюбу, так і продовжували проживати разом після розлучення. Заявника вона знає приблизно 10 років. Брат та заявник проживали разом по АДРЕСА_3 Кімната АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 належала померлому, потім вони її приватизували з заявником. Вона із заявником та братом зустрічалась приблизно 2-3 рази на рік, більше спілкувались по телефону. Свідку відомо про розірвання шлюбу між заявником та братом ОСОБА_2 , проте після розірвання шлюбу брат та заявник продовжували проживати разом однією сім`єю. Свідок написала у нотаріуса відмову від прийняття спадщини після смерті брата, оскільки розуміє, що заявник з ОСОБА_2 разом вкладали кошти та зусилля в їх спільну квартиру. Інших родичів у померлого немає. Свідок є єдиним родичем померлого. Заявник та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю приблизно 13 років. В них було спільне проживання, господарство, бюджет, вони все придбавали разом. Після розірвання шлюбу в їх відносинах нічого не змінилось. Шлюб було розірвано в січні 2018 року, проте вони продовжувати жити так, як і до розлучення. Так, в серпні 2018 року брат разом з заявником закривали консервацію та телефонували їй з приводу рецепту. Витрати по похованню брата взяло на себе підприємство, де він працював. Заявник також займалась похоронами.

Свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні 07.10.2019 року, зазначив, що разом працював з ОСОБА_2 в ТОВ «Майстер-88». Вони товаришували із ОСОБА_2 . З останнім в серпні 2018 року стався нещасний випадок на виробництві. Коли ОСОБА_2 перебував у лікарні, він познайомився з заявником, яку бачив постійно в лікарні у хворого. Так, заявник кожного дня знаходилась в реанімації у ОСОБА_2 Коли ОСОБА_2 помер, вони з заявником їздили до м. Зміїв, щоб отримати в суді дозвіл на поховання. Заявник повністю займалась похоронами ОСОБА_2 , забирала його з моргу, оформляла документи. Заявник постійно плакала, переживала, було видно, що померлий був для неї близькою людиною. Свідок знав, що померлий жив з дружиною, а про те, що він розлучився, дізнався вже після його смерті. Він сприймав заявника як дружину померлого.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти.

07.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 215, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_7 (а.с. 4).

06.01.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис за № 02, серії НОМЕР_2 , виданим 06.01.2018 року Московським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області (а.с. 5).

Як вбачається з Свідоцтва про право власності р.№ 5-15-302310 від 27.02.2015 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 , вона з 07.05.2014 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 ОСОБА_2 знятий з реєстрації за вищевказаною адресою 28.08.2018 року на підставі свідоцтва про смерть (а.с. 9-10).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 3).

Як вбачається з довідки про причину смерті від 14.08.2018 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 43 років, причина смерті опіки тіла полум`ям (а.с. 12).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 25.04.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 В ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якого було: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 спадщину в установлений строк не прийняла, на неї не претендує, в суд з питання надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Не заперечує, щоб спадкоємцем була ОСОБА_1 , яка проживала за вищевказаною адресою разом зі спадкодавцем однією родиною не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (а.с. 8).

Як вбачається із свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , їх батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 54, 55). Згідно повторного свідоцтва про шлюб, ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с. 53). Враховуючи наведене, суд вважає встановленим, що свідок ОСОБА_3 є сестрою померлого ОСОБА_2 .

Як вбачається з листа приватного нотаріуса ХМНО Глушко О.В. від 24.05.2016 року № 44/01-16, адресованого головуючому судді, в провадженні вказаного нотаріуса знаходиться спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрита по заяві ОСОБА_1 . Після спливу шестимісячного терміну зверталась із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою померлого, але нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після чого ОСОБА_3 звернулась з заявою, в якій повідомила, що спадщину в установлений чинним законодавством строк вона не прийняла, на неї не претендує, в суд з питання надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріусом не видавалось (а.с. 21).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» передбачено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках.

Представником заявника в судовому засіданні було зазначено, що в даній справі вони просять встановити не факт проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 без шлюбу в період з моменту розірвання шлюбу і до смерті останнього (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України), а інший факт, що має юридичне значення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України), а саме факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, з яким ст. 1264 ЦК України пов`язує виникнення у особи права на спадкування у четверту чергу.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Від факту, який просить встановити заявник, залежить виникнення у останньої права на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Виходячи з положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що встановлення факту, про який зазначає заявник, хоча прямо і не передбачено положеннями ст. 315 ЦПК України, проте не суперечить чинному законодавству та завданням справедливості цивільного судочинства.

Також, виходячи з положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що та обставина, що заявник і ОСОБА_2 в період часу з 07.03.2014 року по 06.01.2018 року перебували в шлюбі, не виключає можливості встановлення факту їх проживання однією сім`єю в період часу з 12.04.2012 року по 14.08.2018 року.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 у вказаний період часу.

Так, вказаний факт підтверджується проживанням вказаних осіб в одній квартирі, спільною приватизацією ними вказаної квартири, показаннями свідків. При цьому суд враховує, що факт, який просить встановити заявник, в тому числі факт продовження фактичного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та заявника після розірвання шлюбу, підтверджений в тому числі сестрою померлого ОСОБА_3 , яка згідно ст. 1262 ЦК України є спадкоємицею другої черги. Крім заявника та ОСОБА_3 , інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глушко Олена Володимирівна, Харківська міська рада, про встановлення факту проживання однієї сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.04.2012 року по 14.08.2018 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.10.2019 року.

Суддя Д.А. Крівцов