Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3409/14
У Х В А Л А

29 травня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором №2304/1107/55-003 від 27 листопада 2007 року в сумі 80623 грн. 10 коп. та 806 грн. 23 коп. судового збору, а всього 81429 грн. 33 коп.

1 лютого 2019 року представник відповідача Прядка В.М. звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення обґрунтовує тим, що про постановлення рішення відносно ОСОБА_2 стало відомо наприкінці лютого 2019 року. відповідач не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що і стало причиною її відсутності на судовому засіданні. Повідомлення про виклик в судове засідання, призначене на 29 травня 2014 року відповідач не отримувала, про що свідчить факт повернення листа до суду. Відповідач була позбавлена можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не вивчалися в судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів, позбавлена можливості на уточнення суми заборгованості за кредитним договором, надати докази сплати боргу. Вважає, що розрахунок заборгованості наданий позивачем невірний та не відповідає фактичному розміру.

У зв`язку з викладеним, просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2014 року, скасувати заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутності.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні клопотання про перегляд заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.. 224 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення суду) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Яку вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2014 року. Розгляд справи призначено на 11 год. 30 хв. 16 травня 2014 року.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення суду) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

25 квітня 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено виклик в судове засідання, призначене на 11 год. 30 хв. 16 травня 2014 року.

Вказаний виклик повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

19 травня 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено виклик в судове засідання, призначене на 15 год. 00 хв. 26 травня 2014 року.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи але не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки без поважних причин.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд керується положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідною практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№№ 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) ЄСПЛ зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідачка має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи заявником суду не надано.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Статтею 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ратифікована Конвенція про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу ст. 18 Закону №3477-ІV визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

У зав`язку з цим, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області в загальному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повний текст ухвали суду виготовлено 3 червня 2019 року.

Головуючий: Р. В. Демчик