Дата документу 29.05.2019 Справа № 337/4535/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4535/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
провадження № 22-ц/807/1579/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який у січні 2018 року було уточнено, до КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що працювала в КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» ЗОР на посаді провідного спеціаліста сектору внутрішнього аудиту та матеріально-технічного забезпечення з 17.02.2014р. по 02.06.2015р., а 02.06.2015р. звільнилась по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, проте, на день звільнення відповідач не розрахувався з нею в повному обсязі, і через це вона вимушена була неодноразово звертатися до суду за стягненням недонарахованих та недоплачених сум.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р. та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016 р., які були залишені без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.10.2017р., з відповідача стягнуто: частину заробітної плати (у вигляді премій та надбавок) у сумі 9938,74 грн., індексацію заробітної плати у сумі 3864,71 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 1551 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 3435,08 грн.

На підставі вищезазначених судових рішень відповідач виконав зобов`язання по сплаті частки заробітної плати, індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсації втрати частини доходу загальною сумою 15125 грн. з урахуванням стягнутих податків, що підтверджується банківською випискою Приват Банку від 24.01.2017р. по особовому рахунку 6601985 за 20.01.2017р.

Зазначала, що враховуючи, що відповідач вчинив затримку сум більш ніж на один місяць, (всі стягнуті суми за рішеннями суддів, це є заробітна плата), останній зобов`язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. За порушення термінів виплати заробітної плати, вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати. Помісячний розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму 15354,45грн. за період з 01.11.2015 р. по 01.01.2017 р. (дата фактичного розрахунку) складає 2054,65 грн. У зв`язку з тим що дана суми компенсації, згідно п. 2.2.8 Інструкції зі Статистики №5 - є заробітна плата, підприємство самостійно повинно було нараховувати компенсацію на кожну несвоєчасно сплачену гривню. Вона вимушена на суму компенсації 2054,65 грн., знов нарахувати компенсацію втрати частини доходів, з урахуванням діючих індексів інфляції, яка за період з 01.01.2017 р. по 01.11.2017 р. складає 310,98 грн. На підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р., стягнуто з відповідача відпускні після перерахунку у сумі 3540,61 грн. - яка складається з: 348,38 грн. (8 днів відпустки у червні 2014 р.), 442,64 грн. (10 днів відпустки у липні 2014 р.), 2749,59 грн. (15днів відпустки + 19 компенсації за невикористану відпустку у травні 2015 р.).

08 вересня 2017 року відповідач виконав свої зобов`язання, та сплатив суму відпускних після перерахунку, на суму 3540,61 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходів на не своєчасно виплачені відпускні у загальній сумі 3540,61 грн., дорівнює 2355,23 грн. У відповідності до Кодексу законів про працю України при розрахунку в день звільнення (02.06.2015 р.) відповідач повинен був розрахуватись в повному обсязі. Факт ненарахування та несплати відповідачем частки заробітної плати у вигляді відпускних, підтверджено рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р. яким стягнуто з відповідача відпускні після перерахунку у загальній сумі 3540,61 грн.

08 вересня 2017р. відповідач на підставі рішення суду, виконав зобов`язання на суму 3540,61 грн. З 03.06.2015р. по 08.09.2017 р. минуло 569 робочих дня. Період з 03.06.2015 р. по 10.01.2017р. вже розглядався в Хортицькому районному суді справа № 337/972/17 від 04.08.2017 р. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2017 року позовні вимоги задоволені.

Враховуючи рішення Запорізького апеляційного суду від 21.12.2017 року в даній справі ОСОБА_1 бажає стягнути з відповідача середній заробіток за період з 11.01.2017 р. по день фактичного розрахунку, тобто по 08.09.2017 р. з урахуванням її заробітної плати за даний період.

Зазначала, що з 11.01.2017 року вона працює в Другому запорізькому місцевому центрі з надання БВПД.

Факт сплати відпускних після перерахунку на підставі рішення суду по справі № 337/972/17 від 08.09.2017 р., підтверджується банківською випискою Приват Банку по особовому рахунку за 08.09.2017 р. Таким чином, за період з 11.01.2017 р. по 08.09.2017 р. (включно) минуло 165 робочих днів. Середньоденна заробітна плата складає 280,04 грн. Зарплата за період з 11.01.2017 р. по 08.09.2017 р. складає 28110 грн. Середня зарплата за період з 11.01.2017 р. по 08.09.2017 р. складає 18096,60 грн. Вважає, що підлягає стягненню з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки при звільненні, а саме за період з 11.01.2017 р. по 08.09.2017 р. у розмірі 18096,60 грн.

Окрім цього, зазначала, що дії відповідача щодо порушення її прав у сфері трудових відносин, принизили її, завдали моральної шкоди та призвели до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. Завдання моральної шкоди визначає в розмірі 50000 грн.

З урахуванням вищезазначеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь: компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати за період з 01.11.2015 р. по 01.01.2017 р. у загальній сумі 2054,65 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати на суму 2054,65 грн., за період з 01.01.2017 р. по 01.11.2017р. у загальній сумі 310,98 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати на суму відпускних після перерахунку у загальній сумі 2355,23 грн.; середній заробіток по день фактичного розрахунку (08.09.2017р.) у сумі 24110,85 грн.; моральну шкоду у сумі 50000 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_1 загальну суму у розмірі 28318,92 грн., з яких компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати складає 2568,07 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2017р. по 08.09.2017р. - 24110,85 грн., моральна шкода в сумі 1000 грн., та 640 грн. в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосуванням судом норм матеріального права, а саме в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму відпускних після перерахунку у загальній сумі 2355,23 грн., та в частині стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн. Зазначає, що не погоджується із розрахунком суду першої інстанції, який міститься у рішенні. Щодо відшкодування моральної шкоди посилаючись на ті обставини, що, дії відповідача щодо порушення її прав у сфері трудових відносин принизили її, завдали моральної шкоди та призвели до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. Заперечення відповідачем факту звернення до нього щодо невиплаченої заробітної плати, є додатковим доказом завдання відповідачем їй моральної шкоди. Поновлення її прав вимагає додаткових, раніше непередбачуваних зусиль. Такі дії відповідача щодо протиправного її звільнення та несплата заробітної плати, вимагає додаткових зусиль по організації свого життя, для того, щоб гідно існувати. Порушенням прав завдало душевних страждань, вона постійно знаходиться в пригніченому стані, втратила спокій, самопочуття та психологічний стан погіршився. ОСОБА_1 хвилюється та нервує з приводу ситуації що мала місце. Її постійно переслідують думки про вчинене відповідачем щодо неї, що в свою чергу, призводить до роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує відносини з оточуючими людьми, її близькими та рідними. Отже, моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює щонайменше у розмірі 50000 грн. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила змінити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2019 року, збільшивши компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму відпускних після перерахунку з 202,44 грн. до 2355,23 грн. та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з 1000 грн. до 50000 грн.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначають, що сума в розмірі 15 125 грн. (18609,53 грн. за відрахуванням податків та обов`язкових платежів) виникла внаслідок прийняття рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016р. Вказана сума виплачена з урахуванням порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», а отже не вбачається законних підстав для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Відносно задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2017р. по 08.09.2017р. в сумі 24110,85 грн. Скаржником зазначено, що відповідно до чинного бюджетного законодавства Установа не мала законних підстав самостійно нарахувати ОСОБА_1 компенсацію днів відпустки, яка виникла внаслідок прийнятих відповідними судами рішень, оскільки це сума не передбачалась в кошторисі витрат Установи на 2017 рік у зв`язку з відсутністю у позивача трудових відносин з відповідачем та існувала ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.01.2017р., якою були зупинені для виконання судові рішення, на підставі яких була розрахована і в подальшому, звернення ОСОБА_1 до відповідного органу Держказначейства, стягнута сума відпускних у розмірі 3540,61 грн. З огляду на те, що в діях відповідача не вбачається порушення трудових прав ОСОБА_1 , а негативні наслідки, які сталися з ОСОБА_1 не є наслідком діяльності (бездіяльності) Установи, то не підлягають задоволенню й вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного, просили скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2019 року в частині стягненя з КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в загальній сумі 2568,07 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2017р. по 08.09.2017р. в сумі 24110,85 грн., моральної шкоди в сумі 1000 грн., суми коштів в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., усього 28318 (двадцять вісім тисяч триста вісімнадцять) грн. 92 коп., та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 В іншій частині просили рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що зазначений спір виник не з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 274, та те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд апеляційних скарг було призначено до розгляду порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 березня 2019 року (т. 2 а.с. 23), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 05 квітня 2019 року для надання відзиву на апеляційні скарги разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам процесу.

01 квітня 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу КУ «Централізованої бухгалтерії закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради. У відзиві зазначає, що апеляційна скарга відповідача необґрунтована, не відповідає дійсності та підлягає відхиленню.

05 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив КУ «Централізованої бухгалтерії закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга КУ «Централізованої бухгалтерії закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Положеннями ч.3 ст. 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в загальній сумі 2568,07 грн. за період з січня 2017 року по серпень 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки частина заробітної плати у вигляді премії, надбавки, індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення на загальну суму 15354,45 грн. (за вирахуванням податків та обов`язкових платежів -12397,88 грн.) була виплачена позивачці несвоєчасно, з затримкою більш, ніж на один місяць.

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала в КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради з 17.02.2014 року по 02.06.2015 року (Том 1, а.с. 42).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» та стягнуто на її користь індексація заробітної плати за період з 17.02.2014 року по 02.06.2015 року в сумі 3864,71 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1551 грн., а всього 5415,71 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 9938,74 грн. та компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат в розмірі 3435,08 грн. - відмовлено (том 1, а.с. 26-28).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016р. рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення невиплаченої частини заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з КУ «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати в сумі 9938,74 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 3 435,08 грн. В іншій частині рішення залишено без змін (Том 1, а.с. 29-32).

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що у період з 17.02.2014 року до 02.06.2015 року, за виключенням часу з 02.07.2014 року по 26.03.2015 року, ОСОБА_1 не в повному обсязі була виплачена заробітна плата у вигляді премій, надбавок на загальну суму 9938,74 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Також, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р., та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016р., набрали законної сили 22.12.2016р.

Як встановлено судом, вказані судові рішення були виконані відповідачем 20.01.2017р. шляхом перерахування на банківський рахунок позивачки в ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнутих сум за вирахуванням обов`язкових податків та платежів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

За приписами ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 за № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Виходячи із приписів вищенаведених нормативно-правових актів щодо компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, вбачається, що для здійснення такої компенсації необхідно наявність двох складових: затримка на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати; заробітна плата, виплата якої затримується, повинна бути нарахована працівникові.

Так, колегією суддів встановлено, що сума в розмірі 15125 грн. (18609,53 грн. за відрахуванням податків та обов`язкових платежів) виникла в наслідок прийняття рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016р. Вказана сума виплачена одразу після звернення ОСОБА_1 до відповідного органу Держказначейства, оскільки Установа не має законних підстав самостійно виконувати рішення, яким стягуються кошти бюджету. Ці права делеговані органу Держказначейства, в якому у бюджетної установи відкрито рахунок, при наявності відповідного звернення до нього стягувача.

Тобто, тільки після безпосереднього звернення стягувача до органу Держказначейства, в якому у бюджетної установи відкрито рахунок, можливо списання бюджетних коштів. Такий порядок виконання рішення судів щодо стягнення коштів бюджету визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

З огляду на те, що сума в розмірі 15125 грн. виникла в результаті прийнятих судових рішень і виплачена ОСОБА_1 у встановленому чинним законодавством порядку та без порушення строків виплати, колегія суддів не вбачає законних підстав для стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Таким чином, задовольняючи вимоги ОСОБА_1 щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в загальній сумі 2568,07 грн., судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2017р. по 08.09.2017р. в сумі 24110,85 грн., оскільки рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р. з Установи на користь ОСОБА_1 стягнуто 3540 грн. 61 коп. в порядку перерахунку компенсації днів відпустки у зв`язку з прийняттям рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016р. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016р. Після набранням чинності рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р., та безпосереднього звернення ОСОБА_1 до відповідного органу Держказначейства, в якому у відповідача відкритий рахунок, сума в розмірі 3540,61 грн. була списана з рахунку Установи .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Сторона, яка вимагає відшкодування матеріальної шкоди, має обґрунтувати нанесення їй шкоди, зазначити, в чому саме вона полягає, та навести докази нанесення моральної шкоди.

Оскільки колегією суддів встановлено, що в діях відповідача не вбачається порушення трудових прав ОСОБА_1 , а негативні наслідки, які сталися з ОСОБА_1 не є наслідком діяльності (бездіяльності) Установи, то частково задовольняючи вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції порушені принципи справедливості, законності та верховенства права.

З урахуванням викладеного, враховуючи надані сторонами письмові докази на підтвердження обставин та фактів, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, встановлено, що відповідач провів розрахунок з позивачем у розмірі, визначеному органом, який виніс рішення по суті спору, чим виконав рішення суду в законодавчо визначеному порядку, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 11.01.2017 р. по 08.09.2017 р.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, тому до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, зокрема, законодавством не передбачено нарахування подвійної облікової ставки НБУ на суму, яка стягнута за рішенням суду як середній заробіток за вимушений прогул, нараховування інфляційних втрат саме на середній заробіток за весь час вимушеного прогулу суперечить положенням Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 370, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради - задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту, за якою:

«У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - відмовити».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: