Справа № 446/1841/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/749/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Добротвірської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.11.2012 вона набула право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 06.03.2013 вона звернулась до відповідача з заявою про безкоштовну передачу їй земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Своїми рішеннями від 12.04.2013 № 9 та від 22.09.2016 № 13 їй двічі безпідставно відмовлено у задоволенні такої заяви. Ці рішення відповідача були визнані незаконними та скасовані в судовому порядку. Вважає, що відповідач порушує її права на володіння та розпорядження своєю власністю. На підставі наведеного просила задовольнити її позов.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач двічі (06.03.2013 та 26.08.2015) зверталась до селищної ради з клопотаннями про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, однак рішеннями селищної ради № 9 від 12.04.2013 та № 13 від 22.09.2016 було відмовлено у задоволенні таких клопотань. Звертає увагу, що вказані рішення відповідача були визнані незаконними та скасовані в судовому порядку, однак звернення позивача ніхто не скасовував і не відкликав, і такі більше року селищною радою не розглядаються. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно врахував при розгляді даної справи висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.04.2018 у справі № 2-825-10 та від 25.04.2018 у справі № 496/2866/16, які не стосуються предмету спору у даній справі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, представник Добротвірської селищної ради Борис М.В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Добротвірської сільської ради від 15.10.2012 № 118 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради 06.11.2012 (а.с.4).

Встановлено, що рішенням № 9 Добротвірської селищної ради від 12.04.2013 «Про надання у власність земельної ділянки п. ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 » відмовлено ОСОБА_3 в наданні земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,15 га.т за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення визнано протиправним та скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 у справі № 446/1307/13а (а.с. 6).

Рішенням № 13 від 22.09.2016 Добротвірської селищної ради відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про надання безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю детального плану території, фактичну належність даної земельної ділянки до прибудинкової території дев`ятиповерхового будинку (а.с.9). Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.09.2017 у справі № 446/2565/15-ц, яке набрало законної сили, рішення Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 13 від 22.09.2016 «Про розгляд заяви ОСОБА_3 » визнано незаконним та скасовано (а.с.10-12).

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_3 посилалася на неправомірність відмови у передачі їй земельної ділянки у власність.

Встановлено, що належний позивачці житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка комунальною власністю територіальної громади Добротвірської селищної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказане питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Враховуючи наведене, право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговане суду.

Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі № 496/2866/16-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 на підставі статтей 118, 120, 121 ЗК України, оскільки право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування є його дискреційним повноваженням відповідно до вимог статей 12, 116, 118 ЗК України та не може бути делеговане суду.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.10.2019

Головуючий

Судді