Справа № 459/3176/17
Провадження № 2/459/52/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ житлового будинку та земельної ділянки та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В :

27.11.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову/уточнення позовних вимог від 25.06.2018 року, просить: припинити право власності відповідача на житловий будинок, що за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 16Б, та на земельну ділянку площею 0,0434 га., розташовану за адресою: м.Червоноград, вул.Й.Сліпого, 16 Б, кадастровий номер :03:031:0052; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ житлового будинку, розташованого за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 16 Б, загальна площа 247, 5 кв.м., житлова площа 100,7 кв.м., та на Ѕ земельної ділянки площею 0,0434 га., розташовану за адресою: м.Червоноград, вул.Й.Сліпого, 16 Б, кадастровий номер :03:031:0052.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що у 2001 році вона разом з своїм покійним чоловіком ОСОБА_5 придбали для себе незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: м. Червоноград, вул. Й. Сліпого, 16Б. З цією метою було оформлено договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №2-466. В даному договорі продавцем був зазначений ОСОБА_6, від імені якого за дорученням від 01.03.2001 р. діяла позивачка, а покупцем був зазначений її син.Відповідач при укладенні договору купівлі-продажу не обговорював його істотних умов, не оглядав майно, не узгоджував ціну, не обговорював якість та строки передачі майна, не передавав коштів продавцю. Усі ці дії в інтересах сімї здійснював її чоловік. Будинок придбав її чоловік за кошти, що належали подружжю на праві спільної сумісної власності.Відповідач був зазначений покупцем у договорі лише формально, з метою приховати справжнього покупця, яким виступав її чоловік ОСОБА_5 Продаж було здійснено за 4504 грн., які її чоловік особисто передавав ОСОБА_6 ще до підписання договору купівлі-продажу в момент оформлення доручення на дружину 01.03.2001 року, що підтверджується показами ОСОБА_6, який був допитаний як свідок в рамках розгляду справи № 459/2186/16-ц. На момент укладення договору купівлі-продажу незакінчений будівництвом спірний житловий будинок являв собою незакінчений фундамент і його готовність відповідно до п.1. договору купівлі-продажу складала лише 12 %. Закінчення будівництва вимагало значних капіталовкладень. Будівельні роботи тривали до 2007 року. Усі роботи із будівництва здійснював та оплачував її чоловік. 02.06.2005 року він отримав споживчий кредит в сумі 4500 доларів США, кошти від якого були вкладені в будівництво спірного будинку. Також вона продала успадковане майно, а виручені кошти були вкладені в будівництво спірного будинку. Відповідач жодних коштів ні на купівлю, ні на будівництво даного будинку не надавав, оскільки не мав в цей період жодних доходів. Спірний житловий будинок був введений в експлуатацію 16.02.2012 року, про що було видано відповідну декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Оформлення права власності на спірний житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету м. Червонограда від 29.03.2012 року було здійснено формально на відповідача, оскільки останній був зазначений покупцем у спірному договорі купівлі - продажу від 14.05.2001 року. Починаючи з придбання незакінченого будівництвом житлового будинку у 2001 році, протягом усього часу відкрито і безперервно вона та її чоловік володіли зазначеним обєктом нерухомості. Відповідач ніколи у даному будинку не проживав і не виявляв бажання у ньому проживати. У зазначеному будинку з моменту завершення його будівництва проживали лише вона з чоловіком, їхня дочка з зятем та двома онуками, здійснювали догляд та утримання даного нерухомого майна, необхідний поточний ремонт, сплачували усі поточні комунальні платежі. Відповідач з народження проживає в квартирі у м. Червоноград, вул. Набережна, 27/37, в якій має право власності на 1/4 частку.У 2016 році її чоловік для оформлення субсидій, звернувся до відповідача з питанням реєстрації його фактичного місця проживання та переоформлення на нього зазначеного нерухомого майна, але отримав відмову. Під час цієї розмови її чоловік зрозумів, що відповідач не визнає його права власності на спірний житловий будинок, а вважає будинок своєю власністю.

25.01.2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Суть відзиву зводиться до безпідставності позовних вимог, оскільки його право власності на будинок на даний час є дійсним та не оспорюється. Чоловік позивачки не був власником будинку, тому безпідставним є посилання позивача на ст.ст.60, 61 СК України. У спірному будинку проживає позивач із сімєю дочки, у звязку з чим він позбавлений можливості вільно та безперешкодно користуватися належним йому житловим будинком, з цих підстав він звернувся з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом їх виселення.

28.11.2017 року задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на будинок, що за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 16 Б.

13.12.2017 року по справі було відкрито провадження.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2018 року провадження по справі зупинено до вирішення справи №459/2186/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання покупцем за договором, зазначену ухвалу скасовано постановою Апеляційного суду Львівської області.

30.05.2018 року поновлено провадження у справі.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні 25.01.2018 року позов не визнав, пояснив, що все життя працював у торгівлі, сестра хоче забрати будинок. Його право власності на спірний будинок є дійсним.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що будинок та земельна ділянка належить відповідачеві. Чоловік позивачки не був власником спірного будинку, тому такий не може бути спільною сумісною власністю подружжя.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідкою позивача. Остання з чоловіком розповідали їй про намір купити спірну земельну ділянку. Відповідача на будівництві не було, був лише покійний чоловік позивача. Стосунки між батьками та дітьми були хороші, їй відомо що право власності на будинок було зареєстровано на сина, але проживали у будинку лише батьки. Відповідачу батьки дали квартиру.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що будівництвом спірного будинку займалися позивач та її чоловік. Позивач розповідала, що сину віддали квартиру.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона проводила будівельні роботи у спірному будинку, за роботу з нею розраховувався чоловік позивача, відповідач на той час був ще хлопцем. Вважала, що власником будинку був ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що проводив будівельні роботи у спірному будинку. Будівельні матеріали купував чоловік позивача, також розраховувався за виконані роботи, він вважав його власником. Син на той час був ще дитиною.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що виконував усі столярні роботи у спірному будинку, за роботу розраховувався ОСОБА_5, йому невідомо хто був власником земельної ділянки. Відповідач був ще дитиною.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 придбав земельну ділянку і записав на сина, розповідав, що має з цього приводу проблеми. Син не згідний переоформити будинок на батька. Позивач з дочкою та зятем на даний час утримують будинок.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 зводив спірний будинок. Власниками будинку вважав позивача та її чоловіка, вони там постійно проживали.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що він разом із ОСОБА_11 мурував спірний будинок. Власниками будинку вважав позивача та її чоловіка, вони розраховувались за виконану роботу. Син у цьому будинку не проживає, батьки йому залишили квартиру.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_3 народився 15.04.1983 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією його паспорта серії КВ 321737.

ОСОБА_1 народилася 09.03.1961 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта серії КА 465313.

08.05.1982 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІ-СГ №272363.

16.02.2012 року ОСОБА_3 надано декларацію про готовність обєкта до експлуатації індивідуального житлового будинку та господарських будівель в м.Червонограді на вул. Й.Сліпого, 16Б, що підтверджується копією даної декларації.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_16 І-СГ №442661, ОСОБА_5 помер 12.10.2016 року.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності за заповітом від 24.04.2017 року, спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер 12.10.2016 року є його дочка ОСОБА_7

ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності САС 824897 від 06.04.2012 року, є власником житлового будинку за адресою: вул. Йосипа Сліпого, 16 Б, м.Червоноград, Львівська область, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 07.11.2017 року №102888901.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 346 ЦК України).

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2017 року визнано договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою: вул. Йосипа Сліпого, 16Б, м.Червоноград, Львівська область, укладений 14.05.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №2-466, удаваним у частині зазначення покупцем ОСОБА_3 з моменту його укладення. Визнано покупцем за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою: вул. Йосипа Сліпого, 16Б, м. Червоноград, Львівська область, укладений 14.05.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №2-466, ОСОБА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1. Зазначене рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання покупцем за договором відмовлено.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Слід зазначити, що помилковим є твердження сторони позивача про те, що спірний будинок має правовий режим спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5, оскільки такий не належить на праві власності жодному з подружжя.

Враховуючи те, що право власності на спірний будинок відповідачем набуто правомірно, незаконність набуття права власності не встановлена судом, відсутні обставини передбачені ст. 346 ЦК України, суд вважає, що у задоволенні позову про припинення права власності відповідача на Ѕ частку спірного будинку, слід відмовити за безпідставністю. Крім того, слід відмовити у задоволенні решти позовних вимог, як похідних.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (НОМЕР_2, вул.Й.Сліпого,1б, м.Червоноград) до ОСОБА_3 (НОМЕР_3, вул.Набережна,27/37, м.Червоноград) про визнання права власності на Ѕ житлового будинку та земельної ділянки та припинення права власності- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.03.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад