Провадження № 2/317/351/2019
Справа № 317/4099/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі Герман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за відсотками, яка виникла за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за відсотками, яка виникла за кредитним договором №014/17-46/660-55 від 19.06.2008 року. В позові посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/17-46/660-55 від 19.06.2008 року, згідно умов якого банк надає відповідачу кредит у сумі 36 729,06 дол. США строком до 19.06.2028 р., а позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,50 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Проте позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснив щомісячне погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2013 року у справі № 0805/2196/2012 позовні вимоги банку було задоволено в сумі 45706,04 дол. США, що еквівалентно 365095,28 грн. (за курсом НБУ на час ухвалення рішення суду) та в рахунок стягнення заборгованості було звернуто стягнення на іпотечне майно. Однак вказане рішення суду на сьогоднішній час не виконано, у зв`язку з чим позичальнику продовжують нараховуватись відсотки та пені за порушення графіку та сплату відсотків. Станом на 09.08.2018р. заборгованість позичальника перед банком з 29.03.2013 р. по 09.08.2018 р. складає 28088,40 дол. США, що еквівалентно 757 311,74 грн. Добровільно сплачувати вказану суму відповідач не бажає, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 014/17-46/660-55 від 19.06.2008 р. в розмірі 28088,40 дол. США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 7573,12 грн.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14.01.2019 позовну заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Від учасників справи надійшли такі заяви по суті справи:

28.02.2019 року до суду поштою надійшов відзив, в якому ОСОБА_1 зазначає, що будь-які претензії позивача є незаконними, оскільки вже є рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2013 року у справі №0805/2196/2012 про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-46/660-55 від 19.06.2008 р., про яке також зазначає і позивач. Відповідно до вказаного рішення суду заборгованість в рахунок якої звернено майно станом на 04.04.2012 року складає 45 706,04 дол. США (365 095,28 грн. в гривневому еквіваленті), з яких тіло кредиту 39 206,46 дол. США, відсотки 2 853,26 дол. США, пеня за несплату по тілу кредиту 388,89 дол. США, пеня за несплату відсотків 3 257,43 дол. США. При цьому, банком була направлена відповідачу вимога 23.01.2012 року про повернення всієї суми заборгованості, що відображено у рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2013 року, яке мається в матеріалах справи. Весь цей час Банк не спромігся звернути стягнення на майно, хоча вартість даного майна є достатньою для задоволення вимог банку. Банк зазначає період стягнення заборгованості по відсоткам з 29.03.2013 року (дата винесення рішення суду) по 09.08.2018 року, що суперечить ст.257 ЦК України, яка встановлює загальний строк позовної давності у 3 роки. В даному випадку, строк позовної давності пропущено позивачем, а поважні причини пропуску строку відсутні. Також розмір заявленої заборгованості не підтверджений банком жодними первинними документами, а сам розрахунок боргу таким не являється. Вважає, що право позивача в даному випадку не є порушеним і просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач відзив на позовну заяву отримав, але не скористався своїм правом і відповідь на відзив в порядку ст.179 ЦПК не надав.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.03.2019 р. справа була призначена до судового розгляду на 12.04.2019 р.

15.05.2019 р. від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 32859 грн. в якості 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 15.04.2016 р. по 15.04.2019 р., та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 328,59 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що розгляд справи відбувається у загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання вже відбулось, суд не приймає до розгляду уточнену позовну заяву позивача, відповідно до якої останнім було зменшено позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача Шипіленко Р.О. не з`явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи обґрунтовуючи її тим, що 04.06.2019 р. він буде приймати участь в інших судових засіданнях, у зв`язку з чим не зможе бути присутнім на у Запорізькому районному суді Запорізької області.

Розглянувши заяву представника позивача суд приходить до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що позивачем є юридична особа, яка має штат працівників, зокрема до цього в судовому засіданні, в якості представника позивача, у вказаній справі приймала участь ОСОБА_3 , а позовну заяву підписував представник ОСОБА_4 , тобто позивач мав можливість завчасно направити до суду свого представника для участі в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не зазначив.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши позовну заяву та відзив на позовну заяву, письмові докази, суд пришов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/17-46/660-55 від 19.06.2008 року.

Відповідно до вищезазначеного Договору, позивач надає відповідачу кредит у сумі 36 729, 06 дол. США із сплатою 13,5 % річних, строком на 240 місяців, тобто по 19.06.2028 р.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідносинами, в яких одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.9.1 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору.

Відповідно до п.16.2 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань згідно умов, викладених у статті 9 цього договору.

Під час розгляду цивільної справи №0805/2196/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , 3-тя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту №014/17-46/660-55 від 19.06.2008 року Вільнянським районним судом Запорізької області від 29.03.2013 року у справі №0805/2196/2012 встановлено, що відповідач неодноразово порушував вимоги договору щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 23.01.2012 р., склалася заборгованість у сумі 42 105,36 дол. США, тому 23.01.2012 року на адресу відповідача направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов`язань та вимога про виконання порушеного зобов`язання у 30-ти денний строк, з моменту отримання повідомлення. Але ця вимога і на момент звернення до суду не виконана.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2013 року №0805/2196/2012 цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , 3-тя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту - задоволено. Звернено стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 97,8 м.кв., житловою площею 47,3 м.кв. розташований на земельній ділянці розміром 588 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, у встановленому законом порядку, задовольнити в повному обсязі вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль» в сумі 365095,28грн. Стягнено з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 219, 00 грн.

При цьому вказаним рішенням встановлено, що позивач надіслав відповідачу вимоги про дострокове повернення заборгованості по кредиту від 23.01.2011 року №С08-114-1/11-168, яка отримана ОСОБА_1 15.02.2012 року, чим змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 19 червня 2028 року на 25 січня 2012 року.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , що позивач у січні 2012 року реалізував своє право щодо пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання за кредитним договором і після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, направивши вимогу відповідачу про дострокове повернення заборгованості та звернувшись у квітні 2012 року до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Позивача.

За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

При цьому, кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у позивача відсутні підстави для стягнення процентів після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за відсотками, яка виникла за кредитним договором задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись, ст.ст.5, 15, 16, 526, 530, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 5, 10, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул.. Лєскова, 9, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за відсотками, яка виникла за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя Р.В. Мінгазов