Справа № 199/7778/18
(2/199/1417/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про скасування рішення суду та зняття арешту з майна, треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Акціонерне товариство «Правекс Банк», Управління житлового господарства Дніпровської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача АТ «Банк «Фінанси Те Кредит». про скасування рішення суду та зняття арешту з майна. Ухвалою суду від 26.02.2019 року в якості правонаступника відповідача залучено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло №4/ НОМЕР_1 від 09 липня 2007 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради позивачу належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в установі банку ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ім`я позивача відкриті наступні рахунки :

код фінансової установи 321983, назва фінансової установи ПАТ КБ «Правекс-Банк», номер рахунку НОМЕР_2 , код валюти рахунку 980;

код фінансової установи 321983, назва фінансової установи ПАТ КБ «Правекс-Банк», номер рахунку НОМЕР_3 , код валюти рахунку 980:

код фінансової установи 380838, назва фінансової установи ПАТ КБ «Правекс-Банк» м. Київ, номер рахунку НОМЕР_4 , код валюти рахунку 980:

код фінансової установи 380838, назва фінансової установи ПАТ КБ «Правекс-Банк» м. Київ, номер рахунку НОМЕР_5 . код валюти рахунку 980.

15 травня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по справі №2-5149/11, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені у повному обсязі.

05.02.2013 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №36352906 щодо виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2012 року.

12.03.2013 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра була винесена постанова про арешт коштів боржника.

22.04.2013 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою від 18.03.2015, винесену Державним виконавцем Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра виконавчий лист №2-132/11, виданий 04.10.2012 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованості було повернуто стягувачеві. Утім, питання щодо зняття арешту з вказаного майна вирішено не було.

Позивач просив суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №2-5149/11 від 15.05.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 16 878 грн. 40 коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Зняти арешт зі всього майна, банківських рахунків та коштів, що належать позивачу, накладений постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні Лисяк С.В. про арешт майна боржника від 12.03.2013 та 22.04.2013 року в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-132/11, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення боргу в розмірі 16 878 грн. 40 коп.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності до вимог позовної заяви.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомили.

Вислухав пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2012 року стягнуто з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором № 040-Р/040-Р/002813 про відкриття карткового рахунку надання і використання платіжної картки № НОМЕР_6 від 08 липня 2008 року та за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 050/08-ФЛ/03 від 11 липня 2008 року станом на 16 червня 2011 року в розмірі 16878,40 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 11635,86 грн., заборгованості по сплаті відсотків 142,44 грн., заборгованість за користування несанкціонованим овердрафтом 5100,10 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законам випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законам України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог частини 2 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом..

За таких умов посадові особи ДВС мають діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто при вчиненні виконавчих дій державні виконавці мають діяти виключно так, як передбачено відповідним Законам. Саме тому при вчиненні виконавчих дій державні виконавці мають керуватися вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та іншими законами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 05.02.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 36352906 з примусового виконання виконавчого листа № 2-132/11, виданого 04.10.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у сумі 16878,40 грн., також 05.02.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 06352409 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Фінанси тат Кредит» заборгованість у сумі 288,79 грн.

Відповідно до частин 1-3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовуєтеся для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З метою повного, своєчасного виконання вимог виконавчого документа 22.04.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 та зареєстровано обтяження.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд зауважує, що позивачем не надано доказів щодо виконання вищезгаданого рішення суду, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду не визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому підстави для скасування арешту відсутні.

Щодо заявлених вимог про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №2-5149/11 від 15.05.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 16 878 грн. 40 коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», суд виходить з наступного.

Главою 1,2 розділу V перегляд судових рішень Цивільного процесуального кодексу визначено права особи на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Перегляд рішення в апеляційній та касаційній інстанції здійснюється у разі неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 1, 2 та 4 ст. 412 ЦПК України)

Суд зазначає, що позивачем, в позовній заяві та під час розгляду справи не спростовувалось, що 15 травня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили. Чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту цивільного права, як скасування судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №2-5149/11 від 15.05.2012 року є не обґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про скасування рішення суду та зняття арешту з майна,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Суддя