Провадження № 2/638/1562/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданої представником ОСОБА_2, до державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 з позовом до державного реєстратору відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37863540 від 31.10.2017 року, на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9» загальною площею 75,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, за ПАТ «Укрсоцбанк»; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37861705 від 31.10.2017 року, на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, за ПАТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.05.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у кредит в сумі 187 800,00 дол.США зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 05.05.2017 року. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань між ОСОБА_1 та банком були укладені іпотечні договори від 31.05.2007 року, відповідно до умов яких іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення зобов'язання виконання позичальником основного зобов'язання відповідне нерухоме майно. Згідно вказаних договорів, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 31.10.2017 року відповідачем були прийняті рішення про державну реєстрацію речових прав на вказане у договорах майно, підставою виникнення права власності був іпотечний договір. Позивач вважає, що було допущено порушення порядка здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та відповідач безпідставно прийняв вказані рішення про реєстрацію права власності на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою для висновку про неправомірність реєстраційної дії є, на думку позивача, відсутність направлення письмових вимог про усунення порушень. Вказує, що ані позивач, ані ОСОБА_4, не отримували рекомендованих повідомлень від банку, а тому були позбавлені належним чином в тридцятиденний строк скористатися можливістю вирішити питання щодо погашення заборгованості. Крім того, зазначає, що на момент здійснення реєстрації права власності на іпотечне майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були наявні записи про державну реєстрацію обтяжень, встановлених щодо нежитлових приміщень, а саме заборона та арешт нерухомого майна. Незважаючи на це, державний реєстратор здійснив реєстраційні дії щодо нерухомого майна, хоча заборони та арешт не були зняті у встановленому законом порядку. Також вказує, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.07.2010 року, яке набрало законної сили, було задоволено позовні вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Було надано право на продаж предмету вказаних іпотек будь-якій особі покупцеві відповідно до процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку», а отже банк вже звернув стягнення на предмет іпотеки в один із способів, передбачений іпотечними договорами. Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося ще й за відсутності відповідної оцінки суб'єкта оціночної діяльності, так як позивачу не було відомо про набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки та про вартість майна, визначену на момент такого набуття, для проведення оцінки він не залучався. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.11.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, згідно яких ПАТ «Укрсоцбанк» проти позову заперечує, оскільки банк завчасно надіслав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням від 06.09.2017 року, які ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали. Також вказує, що банком було у повній мірі дотримані положення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗУ «Про іпотеку». Вказує на те, що сторони домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про те, що сторони дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя в один зі способів звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений ЗУ «Про іпотеку». Зазначає, що державним реєстратором було дотримано встановлені законом вимоги і порядок вчинення реєстрації права власності, відповідно до норм ЗУ «Про іпотеку», якими врегульована дана реєстраційна дія. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем 10.10.2018 року надано до суду відповідь на пояснення третьої особи, згідно якої зазначає, що він не отримував рекомендованих листів від банку, а подані до суду повідомлення про вручення вимоги ОСОБА_1 за підписом працівника Укрпошти не можна вважати належним та достовірним доказом у справі. Також вказує, що повідомлення нібито вручені ОСОБА_4 особисто, згідно офіційного сайту Укрпошти, не були вручені та повернуті за зворотною адресою 26.10.2017 року, а отже державна реєстрація прав на нерухоме майно відбулась 31.10.2017 року, тобто без дотримання 30-денного строку з моменту отримання боржником повідомлення про звернення стягнення на іпотечне майно. Вважає надані третьою особою докази недостовірними. Вказує, що на момент здійснення спірної реєстраційної дії існували обставини, які є підставою для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів - завірених належним чином копій реєстраційних справ щодо реєстрації речових прав та їх обтяжень, на виконання якої державним реєстратором Зміївської міської ради на аресу суду надіслані відповідні документи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позові.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

31 травня 2007 року між Акцонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії №811-3/27/3/7/7-021, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у кредит в сумі 187 800,00 дол.США зі сплатою 13 відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 05.05.2017 року.

В забезпечення виконання умов договору 31 травня 2007 року між Акцонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені договори іпотеки №811-4/27/3/7/7-046 та №811-4/27/3/7/7-047, згідно п.1.1 умов яких іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії №811-3/27/3/7/7-021 від 31.05.2007 року наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, вартістю за погодженням сторін 303 808,00 гривень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м., вартістю за погодженням сторін 455 106,00 гривень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Вказане у Іпотечних договорах нерухоме майно належало на праві власності ОСОБА_1 на праві приватної власності підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 18.04.2007 року за реєстровим №1998, та договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 18.04.2007 року за реєстровим №2001.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ст.36 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Приписи ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» визначають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно п.4.1 вказаних вище Іпотечних договорів у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.6 вказаних вище договорів, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодежателю права вдасності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.07.2010 року задоволено позовні вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за іпотечними договорами №811-4/27/3/7/7-046, №811-4/27/3/7/7-047 та №811-4/27/3/7/7-048 від 31.05.2007 року на предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9», загальною площею 75,2 кв.м; №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м; №27а, 27в, 27г, 27д, 27е, 29, 30, 30а, 31, 31а в літ. «А-9», загальною площею 98,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3. Надано АКБ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» право на продаж предмету вказаної іпотеки будь-якій особі покупцеві відповідно процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.11.2010 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.07.2010 року залишено без змін.

Відтак, ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, в 2010 році був обраний судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а вже в подальшому, після набрання законної сили рішенням суду, банк звернувся до державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №128906103 від 25.06.2018 року вбачається, що державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрієм Степановичем 31.10.2017 року право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9», загальною площею 75,2 кв.м було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк».

Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія номер: 768, виданий 31.05.2007, видавник: приватний нотаріус Гуревічов О.М..

Також з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №128904483 від 25.06.2018 року вбачається, що державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрієм Степановичем 31.10.2017 року право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк».

Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія номер: 770, виданий 31.05.2007р., видавник: приватний нотаріус Гуревічов О.М.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» №1952-VI, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

До повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор відповідно до частини третьої статті 10 Закону зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав (частина друга статті 18 Закону №1952-VI).

Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, відповідно до частин другої статті 18 Закону №1952-VI затвердив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За правилами пунктів 6, 9 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації.

При цьому відповідно до ч.7 ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов'язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.18 вказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною 1 ст.20 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника обєкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника обєкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з наведеної норми права документом на підставі якого провадиться реєстрація права власності повинен підтверджувати саме факт отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги, а не лише факт спрямування її на адресу іпотекодавця та боржника.

Відповідно до вимог ст.35 «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Загальні правові засади звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави визначені ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до ст. 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання посновного зобов'язання.

Пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов'язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 18 та 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

З урахуванням зазначеного вище, суд доходить до висновку, що іпотекодержатель має довести як факт надіслання відповідної вимоги, так і факт отримання такої вимоги.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 822/864/15 та від 12 квітня 2017 року у справі № 822/862/15.

Право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовими способами, виникає у випадку залишення без задоволення вимог іпотекодержателя щодо усунення порушень основного зобов'язання або умов договору згідно зі ст.35 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право набути у власність предмет іпотеки на наступний день після спливу строку усунення порушень основного зобов'язання, вказаного у письмовій вимозі, надісланій боржнику та іпотекодавцю і якщо у вказаний час вказані порушення не будуть усунені або вимога буде залишена без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства.

Відповідачем на виконання ухвали суду від 11.10.2018 року про витребування доказів та представником третьої особи у додатках до пояснень надано до суду письмові повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням від 06.09.2017 року вих №/В/УСБ-339, №/в/УСБ-340, №/В/УСБ-341.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу боржника ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_4, ПАТ «Укрсоцбанк» направлялись поштові відправлення, які отримано адресатом 26.09.2017 року, з підписом у відповідній графі. Вказані відправлення містять штрих кодовий ідентифікатор «693», «707» та «715».

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу іпотекодавця ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1 ПАТ «Укрсоцбанк» направлялись поштові відправлення, які отримано адресатом 16.09.2017 року, із зазначенням прізвища «ОСОБА_1» без підпису позивача. Вказані відправлення містять штрих кодовий ідентифікатор «723», «731» та «740».

Надаючи оцінку діям ПАТ «Укрсоцбанк» щодо повідомлення боржника та іпотекодавця в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку», необхідно зазначити наступне.

Підтвердженням отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повідомлень, які пересилалися поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту їхнього отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

Щодо отримання рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу іпотекодавця ОСОБА_1 перевіркою інформації з офіційного сайту Укрпошти за штрих кодовими ідентифікаторами встановлено, що всі три повідомлення вручені адресату.

Щодо отримання рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу боржника ОСОБА_4 перевіркою інформації з офіційного сайту Укрпошти за штрих кодовими ідентифікаторами встановлено, що всі три повідомлення були повернуті поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання. Зазначені обставини не спростовані наданими відповідачем та третьою особою до суду письмовими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказані вище обставини не дають суду підстав для висновку про факт отримання ОСОБА_4 письмових вимог іпотекодержателя.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено порядок державної реєстрації права власності, що є предметом позову, а саме у порушення вимог п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не було належним чином перевірено факт отримання боржником письмових вимог про усунення порушення, надісланих іпотекодержателем, а тому прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності за Банком не відповідає вищезазначеному Порядку.

Іншою підставою обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що позбавляє банк права застосувати позасудовий спосіб захисту своїх прав.

Суд не приймає до уваги посилання представника ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє банк права застосувати позасудовий спосіб захисту своїх прав, оскільки згідно з п.4.6 договорів іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, становленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Пунктом 4.7 Договорів передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій осбі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «про іпотеку» або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

При цьому аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора, які є альтернативними.

Тобто, враховуючи, що кредитор реалізував своє право на захист у судовому порядку та набрало законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким визначено конкретний спосіб та порядок набуття кредитором права власності на іпотечне майно, стягувач позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Щодо твердження позивача про порушення державним реєстратором порядку реєстрації у зв'язку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно суд зазначає наступне.

З Інформаційної довідки №128906103 від 25.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта, вбачається, що на нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9», загальною площею 75,2 кв.м. накладено арешт постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року.

З Інформаційної довідки №128904483 від 25.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта, вбачається, що на нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м. накладено арешт постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року.

Відповідно до п.6 ч.І ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Однак, суд вважає, що у проведенні реєстраційних дій державним реєстратором не вбачається в цій частині порушення прав позивача ОСОБА_1, так як відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має пріоритет на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст.124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним ті обставини, що у зв'язку з неотриманням ОСОБА_4 письмових вимог іпотекодержателя та у зв'язку з наявністю рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк позбавлений права застосувати позасудовий спосіб захисту своїх прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн..

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 55 Конституції України, ст.ст.328, 393 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 289352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, поданий представником ОСОБА_2, до державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37863540 від 31.10.2017 року, на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9» загальною площею 75,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, за ПАТ «Укрсоцбанк».

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37861705 від 31.10.2017 року, на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, за ПАТ «Укрсоцбанк».

Стягнути з державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича (Харківська область, м.Зміїв, вул.Адміністративна буд.2) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.02.2019 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк