Провадження № 2/752/6147/19
У Х В А Л А

іменем України

03.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Веселовської А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом суб"єкту підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Львівського апеляційного суду та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2019 року суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Держави Україна в особі Львівського апеляційного суду та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

02 вересня 2019 року відповідач Львівський апеляційний суд надіслав відзив на позовну заяву. Просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

18 вересня 2019 року СПД ФОП ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач заперечує проти закриття провадження у справі. просить задовольнити позов.

В підготовче засідання позивач не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Відповідач Львівський апеляційний суд в підготовче засідання не забезпечив явку свого представника. Надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позовна заява мотивована тим, що протиправними діями відповідача - Львівського апеляційного суду, в провадженні якого перебуває цивільна справа № 450/3294/16-ц за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , позивачу спричинені вкрай тяжкі та негативні наслідки, завдано суттєвої майнової шкоди.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; аналогічні приписи закріплені у частині першій і третій статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній з 30 вересня 2016 року).

Закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про визнання незаконними, пов`язаних з розглядом судової справидій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справидій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду(судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Саме такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 462/32/17 (провадження № 14-5цс19), від 20 березня 2019 року у цивільній справі № 295/7631/17 (провадження № 14-655цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18-ц (провадження № 14-191цс19). Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 454/2843/15-ц (провадження № 61-1281св17).

Відповідно до пункту 1 частини 1 татті 255 ЦПК України суд своє ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом суб"єкту підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Львівського апеляційного суду та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: