Дата документу 01.02.2019
Справа № 0814/4397/2012
Провадження № 6/334/52/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засідання заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку його предявлення до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа та видачу його дублікату, в обґрунтування якої зазначив, що 31.05.2012 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя на підставі рішення від 31.05.2012 року видав виконавчий лист №0814/4397/2012 про стягнення на користь Банку з ОСОБА_1 заборгованості на користь Банку за кредитним договором у розмірі 35968,73 грн.

27.12.2012 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та виконавчий документ направлено на адресу стягувача, який до Позивача не надходив. Пошуки його не призвели до позитивного результату. Як доказ втрати та непредявлення на виконання виконавчого документу долучив до матеріалів заяви відповідь державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 63170/12 від 29.11.2018 року.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, суду подав заяву про слухання справи без його участі, просить заяву задовольнити.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 не зявились. Подали заперечення на заяву, в яких просили відмовити в її задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа, строк предявлення такого виконавчого документу до виконання становив один рік, а строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

З огляду на вищевказане та з матеріалів справи вбачається, що строк повторного предявлення до виконання виконавчого листа поновився 27.12.2012 року після того як державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (лист від 29.11.2018 р. № 63170/12), а тому тривав до 27.11.2013 року, з урахуванням дати надходження виконавчого листа до виконавчої служби - 06.07.2012 року та норм Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час видачі виконавчого документа та здійснення виконавчих дій.

Однак, представником Банку до своєї заяви не надано жодного належного письмового доказу того, що ним здійснювались будь які дії, спрямовані на примусове виконання рішення суд, оскільки додана довідка №22921207 Позивача про втрату виконавчого документу складена ним лише 03.12.2018 року, тобто за спливом шести років з дати повернення йому виконавчого документа.

Згідно до п. 17.4 перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

За ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. Ст. 254 ЦК України). Отже Позивач звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу після закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання (за спливом шести років).

Також у своїй заяві Позивач просить поновити строк предявлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що виконавчий документ не надходив до нього, а тому така причина є поважною, однак, в обґрунтування вказаного не надає суду жодних письмових доказів того, що він використовував свої права щодо отримання дублікату виконавчого документу або інших дій, з яких можливо встановити що Позивач цікавився взагалі станом виконання рішення суду за весь період з дня предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки навіть довідку про втрату виконавчого документу складено лише у 2018 році, як зазначалось за спливом шести років з дня видачі виконавчого документу.

Викладені обставини свідчать про те, що Позивач не користувався наданими йому чинним законодавством правами та не цікавився а ні станом виконання рішення суду, а ні місцезнаходженням виконавчого документу, за відсутності письмових доказів тощо, а таке відношення до своїх прав, призвело до пропущення останнім усіх можливих строків як для предявлення виконавчого документа до виконання так й для звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу, та відповідно - поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи та наявні в поданій заяві докази, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені та з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 35968,73 грн. заборгованості за кредитним договором ZPE0RX00320407 від 28.12.2006 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 359,69 грн.

На підставі вищевказаного рішення, 03.08.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя під особистий підпис представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 було видано відповідний виконавчий лист (а.с.32).

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі листи можуть бути предявлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого документа повинен зясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у звязку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором ZPE0RX00320407 від 28.12.2006 року у розмірі 35968,73 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 359,69 грн. Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано 03.08.2012 року, в той час як з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання заявник звернувся лише 12.12.2018 року.

Відповідно до відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 63170/12 від 29.11.2018 року на запит АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що під час перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Автоматизованої системи виконавчих проваджень, електронного архіву Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №0814/4397/2012, виданого 06.07.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості у розмірі 35968,73 грн., однак 27.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а повторно до відділу вказаний виконавчий документ стягувачем предявлено не було.

Вивчивши заяву та долучені до неї письмові докази, судом встановлено, що представник банку не надав належних доказів того, за яких обставин було втрачено виконавчий документ, не зазначено, чи був предявлений даний виконавчий документ до виконання, та коли саме він був предявлений, чи проводилися по ньому стягнення, а надана заявником вищевказана копія довідки Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя не є підтвердженням його втрати. Крім того, представником банку не доведена поважність причин пропуску строку предявлення виконавчого документа до виконання та не надано пояснень з приводу того, чому протягом майже шести років Банк не предявляв даний виконавчий документ до виконання.

Згідно п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

З урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, строком предявлення до виконання виконавчого листа №0814/4397/2012, виданого 06.07.2012 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором є один рік з дати набрання вказаного рішення законної сили, тобто до 12.06.2016 року.

З огляду на вищевказане, з грудня 2012 року стягувачем, який є юридичною особою, не вчинено жодних дій, які б свідчили, що інтерес Банку до виконавчих дій за вказаним виконавчим документом не втрачено.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Тобто, практика Європейського суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності, а тому з врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання є порушенням такого принципу.

Жодних поважних причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання, представником стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначено.

Враховуючи, що підстави для поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання відсутні, суд відмовляє і в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

За таких підстав, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити, оскільки станом на 12.12.2018 року скінчився строк, встановлений для предявлення виконавчого документа, та суду не наведено доказів поважності причин пропуску строку предявлення його до виконання, тому у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку предявлення його до виконання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 353, 433 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №0814/4397/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 35968,73 грн. заборгованості за кредитним договором ZPE0RX00320407 від 28.12.2006 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 359,69 грн., а також у поновленні строку предявлення вказаного виконавчого документа до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.