КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 756/12053/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/8097/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство завод «Генератор»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої через представника ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Тітова М.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства завод «Генератор» про скасування боргу за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

у вересні 2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП завод «Генератор», в якому просила визнати необґрунтованим та незаконним нарахування боргу у сумі 16372,49 грн; зобов`язати житлово-комунальний відділ відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Октава-Побут» заводу «Генератор» списати з особистого рахунку заборгованість та направити до Управління праці та соціального захисту населення довідку про відсутність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та вирішити питання про призначення субсидії.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1 , який належить ДП заводу «Генератор». Як інвалід другої групи загального захворювання перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та отримувала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. У червні 2017 року спеціаліст відділу повідомив її про припинення виплати субсидії у зв`язку із наявністю боргу зі сплати за житлово -комунальні послуги у сумі 15 997,47 грн. У липні 2017 року вона звернулась до відповідача з проханням надати їй розрахунок вказаної суми боргу, після чого отримала відповідь підприємства, в якій останнє зазначає, що станом на 01.08.2017 борг складає 16 372 ,49 грн. Вважає, що така заборгованість розрахована відповідачем невірно, а тому інформація, надана Управлінню праці та соціального захисту населення, не відповідає дійсності. Такі протиправні дії відповідача призвели до припинення виплати їй субсидії.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що підставою для позбавлення неї права на субсидію послугувало звернення до Управління праці та соціального захисту населення житлово-комунального відділу відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Октава-Побут» заводу « Генератор ». Суд прийняв до уваги розрахунки, надані відповідачем, проте не врахував, що сума боргу за версією відповідача утворилась за період з вересня 2014 року по липень 2017 року, а за цей період вона не отримувала будь-яких нагадувань, повідомлень чи попереджень про наявність боргу, а також вимог про його погашення. Відповідачем надано два різні розрахунки заборгованості та суд не з`ясував причини розбіжностей між вказаними розрахунками. Судом не враховано, що сума боргу, яка стала причиною припинення виплати субсидії нарахована з 01.04.2006, тобто с пропуском позовної давності. Крім того, з розрахунку вбачається, що позивач нараховував плату на трьох осіб, незважаючи на те, що у квартирі з 2002 року проживало дві особи, а з 2009 року вона проживає одна.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державного концерну «Укроборонпром» Державного підприємства завод «Генератор» - Огібенін Л.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Згідно з п. 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.11.1995 після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримують субсидію у попередньому періоді. У разі отримання інформації про прострочену понад 2 місяці заборгованість з оплати послуг субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Позивачка в судовому засіданні хоча і зазначала, що відповідачем не було включено всіх сум нарахованих їй субсидії, проте не заперечувала про наявність заборгованості за минулий період та посилалась на сплив позовної давності. Списання боргів за спожиті житлово- комунальні послуги чинним законодавством не передбачено, а відтак не передбачено такого способу захисту порушеного права як списання заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем будинку є ВГП «Октава-побут» заводу «Генератор».

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ЖКВ ВГП «Октава-побут» заводу «Генератор» від 01.08.2017, заборгованість ОСОБА_1 по квартирній платі станом на цю дату складає 16 372,49 грн, з них борг за останні три роки становить 676,31 грн.

З листа Управління праці та соціального захисту населення від 05.07.2017 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні та у період з травня 2015 року по квітень 2017 року включно на її особовий рахунок, відкритий в ДП заводу «Генератор» ВГП «Октава-пробут», були перераховані субсидії. З травня 2017 року субсидія не призначена у зв`язку із отриманням інформації від ДП заводу «Генератор» ВГП «Октава-пробут» про наявність заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка є простроченою понад два місяці.

Згідно з п. 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини пов`язані з припиненням виплати субсидії позивачці, тому остання не позбавлена можливості у встановленому законом порядку оскаржити рішення управління праці та соціального захисту населення, яке самостійно здійснює розрахунок субсидії та збирає необхідну інформацію для її призначення (непризначення), проте позивачкою обрано не належний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, вказуючи, що вона не згодна з розміром заборгованості.

При цьому будь - яких доказів оплати за житлово-комунальні послуги у період, за який проведено розрахунок заборгованості позивач не надає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач не надала будь - яких квитанцій, з яких би вбачалося які суми сплачені нею за житлово-комунальні послуги, не вказала, яку саме суму заборгованості вона вважає такою, що нарахована безпідставно та період такого нарахування.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальнапозовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до вказаних норм застосування позовної заяви можливе лише за заявою сторони у спорі, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте сплив позовної давності не є підставою для автоматичного списання заборгованості. У разі звернення відповідача з позовом до ОСОБА_1 остання не позбавлена права заявити про сплив позовної давності та саме в такому провадженні розглядається питання щодо причин пропуску позовної давності та підстав для відмови у позові.

У розрахунках відповідач вказує загальну суму заборгованості та суму заборгованості у межах трьохрічного періоду.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що у розрахунок заборгованості включено і суми боргу нараховані поза межами позовної давності не впливають на висновки суду.

Розрахунки складені за різний період у часі. Крім того, відповідачем у першому розрахунку допущено помилку та не вкючено до розрахунку субсидії за травень - листопад 2017 року, яка була виправлена у наступному розрахунку, а тому доводи апеляційної скарги про те, що розрахунки неправльні, оскільки відрізняються по сумі заборгованості не можна визнати обгрунтованими.

Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги про те, що відповідач проводив нарахування за житлово-комунальні послуги на двох осіб, тоді як позивач проживає одна.

У матеріалах справи міститься довідка ф. 3 від 19.09.2011, у якій вказано, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У довідці, виданій у квітні 2017 року вказано, що у цій квартирі проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_5

У розрахунку заборгованості за період з січня 2013 року по грудень 2018 року вказано, що нарахування проведено на одну особу.

За вказаних обставин судом враховано надані сторонами докази щодо кількості проживаючих у вищезазначеній квартирі.

Відповідач не є органом, до повноважень якого входить вирішення питання про призначення субсидії чи відмову у призначенні субсидії, а тому вимога про вирішення питання щодо призначення субсидії заявлена до неналежного відповідача.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 11.06.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик