ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/7096/19

Номер провадження 22-ц/816/3533/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго -Суми»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2019 року в складі судді Князєва В.Б., постановлену у м. Суми, повне судове рішення складено - 14 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго -Суми» про зобов`язання останньої списати з її особистого рахунку безнадійну дебіторську заборгованість.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання списати з особистого рахунку безнадійну дебіторську заборгованість залишено без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Дмитренко Віталій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем штучно створений спір та про те, що на вказані правовідносини не поширюється дія ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказує, що ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» запроваджено сплату споживачами пені у разі несвоєчасної оплати платежів за спожиті житлово - комунальні послуги. Таким чином, відповідач має право на нарахування пені позивачу, як споживачу житлово - комунальних послуг, що в свою чергу порушує права позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Ухвалюючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість не встановлює для споживача будь - яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є претензією, а оскарження такого роду вимог добровільного врегулювання спору чи визнання заборгованості як безнадійної, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав споживачів. Таким чином, даний спір носить майновий характер. За таких обставин позивачем безпідставно не сплачено судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго - Суми» списати з особового рахунку ОСОБА_1 на квартиру по АДРЕСА_1 безнадійну дебіторську заборгованість у розмірі 4248, 61 грн.

Відповідно до ч. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Разом з тим, п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що споживачем житлово-комунальних послуг може бути індивідуальний або колективний споживач.

Пунктом 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Пункт 5 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначає житлово-комунальні послуги, як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

З аналізу вищевикладених правових норм, можна прийти до висновку, що позивач є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про житлово - комунальні послуги», оскільки отримує житлово - комунальні послуги для особистих потреб не пов`язаних з підприємницькою діяльністю від постачальника цих послуг.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом частини 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Частиною першою ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наявність дебіторської заборгованості по сплаті житлово - комунальних послуг потенційно призводить до порушення прав позивача, як споживача цих послуг, оскільки на таку заборгованість нараховується пеня. Слід зауважити, що саме з цього приводу позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, оскільки наявність вищевказаної заборгованості є підставою для нарахування пені позивачу.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскарженою ухвалою визначено розмір судового збору в сумі 768,40грн, який місцевим судом запропоновано заявнику сплатити, а останній, як споживач звернувся до суду для вирішення спору з приводу нарахування йому заборгованості з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, і відповідно до закону звільнений від сплати судового збору, дана ухвала суду ухвалена з порушенням норм матеріального закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приймає доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі, оскільки в разі безпідставного нарахування відповідачем пені, буде порушено права позивача, як споживача послуг, за захистом яких він має право звернутися без сплати судового збору, на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.353, 367, 374, 379, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко