Справа № 694/712/19
провадження № 2/694/393/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
04.06.2019 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Гончаренко Т.В.,
при секретарі Блискавці А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації у Черкаській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття,
позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд надати неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на виїзд в Республіку Польща на навчання без дозволу (без згоди) батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період від 30 травня 2019 року до дати настання повноліття, тобто 18 років.
дитини за кордон до Республіки Польща, на тривалий термін, без супроводу» у зв`язку з навчанням, з терміном від 30 травня 2019 року до дати настання повноліття, тобто 18 років. Вона особисто надасть вказану заяву від свого імені, а як пояснила йому Виконавець Договору, син не досяг 18 років, тому для отримання візи необхідно або нотаріально посвідчений дозвіл обох батьків, або рішення суду про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу батька, а так як проживання відповідача їй невідоме і вона не може отримати від нього дозвіл, що і стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 16.05.2019 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації у Черкаській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до інформації виконавчого комітету Звенигородської міської ради про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тож копія позову з додатками на ім`я відповідача надсилались за вказаною адресою, що підтверджується поштовим відправленням суду.
Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву; третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подачі пояснень щодо позову або відзиву.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.
Як встановлено судом, з 20.11.1999 року позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області 25.04.2006 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №348 (а.с. 9).
Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 02.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 157, у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 (а.с.8).
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.07.2007 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 . Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментах від 02.01.2019 року №890, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-450/07 виданим 24.07.2007 р. Звенигородським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2007 року і до повноліття дитини. В процесі перевірки матеріалів виконавчого провадження встановлено: ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти в судовому порядку з 09.07.2007 року. У зв`язку з відсутністю у державного виконавця відомостей щодо фактичного заробітку або доходу боржника за період встановлення заборгованості, заборгованість по аліментах визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, але враховуючи п.2 ст.182 Сімейного кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.01.2019 року має заборгованість 84 959,58 грн. (а.с. 19-21).

Відповідно до ухвали Звенигородського районного суду від 21.02.2013 року, справа №694/205/13-ц, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 22), оголошено розшук боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 .

30.09.2008 року позивачка ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 30.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області серії НОМЕР_5 /а.с.24/.

26.12.2017 року ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України, дійсний до 26.12.2021 року (а.с. 7).

Позивач має намір забезпечити навчання дитини на території Республіки Польщі, для підвищення його рівня світогляду, духовного та морального розвитку та для покращення майбутнього, що є в інтересах та на користь дитини. ОСОБА_3 вступив до університету «Вища торгова школа у ОСОБА_7 » на перший курс. Факт навчання ОСОБА_3 в Республіці Польща підтверджується договором №30 від 05.06.2018 року, угодою щодо розміру та умов отримання оплат, пов`язаних з навчанням, укладеним між ОСОБА_11 з представництвом у Вроцлаві, вул АДРЕСА_4 , занесена до реєстру приватних університетів і зв`язків приватних університетів під номером НОМЕР_6 на підставі рішення Міністерства освіти номер DNS1-0145/137/97 та ОСОБА_12 , платіжним дорученням про переказ коштів на оплату за навчання від 04.03.2019 року /а.с.10-18/.

Позивач та син неодноразово намагалися зв`язатися з відповідачем та отримати дозвіл без суду, однак місце його перебування їм невідоме і позивачка не може отримати від ОСОБА_2 дозвіл на виїзд за кордон для отримання візи, що позбавляє дитину можливості навчатися за кордоном.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

05.06.2018 року між позивачкою ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 укладений договір №30 про надання останньою консультаційних послуг та послуг з допомоги підготовці Замовника для вступу в іноземний навчальний заклад, здійснення представницьких, допоміжних, освітніх, секретарських, кур`єрських та інших послуг, необхідних для забезпечення зарахування Замовника до навчального закладу на території іноземної держави. Відповідно до п.8.4 Договору даний Договір може бути достроково анульовано в односторонньому порядку Виконавцем за інших обставин, які врегульовані Сторонами у даному Договорі.Відповідно до п.п.11 п.16 статутного інформатора учасника UP-STUDY одним із необхідних документів кандидата для вступу є : Оригінал нотаріального дозволу від обох батьків про «не заперечення у самостійному виїзді дитини за кордон до Республіки Польща, на тривалий термін, без супроводу» у зв`язку з навчанням, з терміном від 30 травня 2019 року до дати настання повноліття, тобто 18 років /а.с.10/. Як зазначає позивачка, вона особисто надасть вказану заяву від свого імені, а як пояснила їй Виконавець Договору, син не досяг 18 років, тому для отримання візи необхідно або нотаріально посвідчений дозвіл обох батьків, або рішення суду про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу батька, а так як проживання відповідача їй невідоме і вона не може отримати від нього дозвіл, що і стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.

Як вбачається з положень ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір міст проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ (на далі „Закон"), за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Документами, що надають право на виїзд з України і виїзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Положення ст. 4 Закону передбачають, що оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 «Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» (в редакції затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380), оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разу, коли вони перебувають у шлюбі між собою, за наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлений на підставі рішення суду.

Відповідно до п.1,2 ст.3 "Конвенції про права дитини", від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 28.08.1991 року, в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Положення ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України зазначають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всуперечі нтересам дитини.

Таким чином, виїзд дитини за кордон без узгодження із батьком основних позицій такої поїздки, жодним чином не порушить право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки мають за мету перш за все захист прав дитини на навчання.

Порядок надання дозволу на виїзд дитини за рішенням суду роз`яснив Вищий Спеціалізований суд України, ухваливши рішення по справі №6-33303ск15 від 16.03.2016 року, де вказано, що дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, надається кожного разу окремо (тобто на кожний виїзд), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитись за кордоном.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для навчання, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон до Республіки Польщі на навчання без згоди (дозволу) та супроводу батька ОСОБА_2 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"; ст.ст.150,154 СК України; ст.ст.12,13,76,77,78,80,81,141, 263, 265, 273, 274-279, 280, 354, ЦПК України , суд,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації у Черкаській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття - задовольнити.

Надати неповнолітньому громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща з метою навчання, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , без дозволу (без згоди) його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Гончаренко