Справа№ 2-88/2011
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі судового засідання: Корольковій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-88/2011 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-88/2011 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Дана заява мотивована тим, що 22.01.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», (відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено назву відкрите акціонерне товариство на публічне акціонерне товариство, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 р. № 502 із внесенням змін до установчих документів 07.06.2011р.) та фізичною особою, ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-А-220315745. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 84000,00 грн. зі сплато 17 % річних строком на 60 місяців. Відповідач не належним чином виконував взяті на себе обов`язки за договором, тому АТ «Ощадбанк» звернувся до Старобешівського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 82356,30 грн.

Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом - задоволено та стягнуто солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 82356,30 грн., судові витрати в сумі 1063,79 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 18.07.2012 року, поручитель ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу.

26.03.2013 року Апеляційним судом Донецької області винесено рішення, відповідно до якого рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом на користь ПАТ «Ощадбанк» в розмірі 82356,03 грн.; солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитом на користь ПАТ «Ощадбанк» в розмірі 82356,03 грн.; солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитом на користь ПАТ «Ощадбанк» в розмірі 82356,03 грн.; з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати в розмірі по 235,89 грн. з кожного. У решті рішення суду залишено без змін.

23.07.2013 року видані виконавчі листи, які пред`явлені до виконання у Відділ

державної виконавчої служби Старобешівського РУЮ в Донецькій області.

25.01.2017 року представником АТ «Ощадбанк» направлено запит про стан виконавчого провадження до Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області. 22.02.2018 року надійшла відповідь, за змістом якої, відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі листи № 2-88/2011 видані Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 82356,03 грн., судових витрат в сумі 1063,79 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн. фактично виконані не були. Згідно постанови про утворення виконавчої групи при органах ДВС управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, функції по веденню виконавчих дій Відділу державної виконавчої служби Старобешівського РУЮ в Донецькій області покладено на Лівобережне ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, але виконавчі провадження у паперовому вигляді не передавались. Запропоновано звернутись до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа для пред`явлення його для відновлення примусового виконання виконавчого провадження до відділу.

На підставі вищевикладеного у заявника виникла необхідність отримати рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18.07.2012 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 26.03.2013 року по справі № 2/88/11 про стягнення заборгованості з відповідачів. Зазначені документи необхідні для отримання дублікатів виконавчих листів.

У зв`язку з тим, що судове провадження знаходилося на території проведення АТО, АТ «Ощадбанк» не володіє інформацією про стан судового провадження, та банк не має можливості отримати іншим шляхом вищезазначені документи.

Представник заявника про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява, в якій він просив суд справу за заявою АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження №2/88/11 розглядати без його участі, на вимогах наполягає.

В заяві вказані місця проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на не підконтрольних територіях Донецької області. Під час розгляду справи, судом приймались усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляд заяви. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду, тому вони про час та місце судового розгляду цієї заяви були повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.

Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

При таких обставинах суд вважає можливим провести розгляд заяви по суті у відсутність учасників цивільного процесу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Загальновідомим є той факт, що будівля Старобешівського районного суду Донецької області на теперішній час знаходиться на території тимчасово не підконтрольній українській владі, що дає підстави вважати втраченим судове провадження № 2/88/11 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до статей. 488 та 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з вимогами статті 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимоги до заяви про відновлення втраченого судового провадження викладені устатті 491 ЦПК України.

Відповідно до статті 491 ЦПК України у заяві про відновлення втраченого судового провадження повинно бути зазначено, про відновлення якого судового провадження або якої його частини просить заявник, які особи брали участь у справі і в якому процесуальному статусі, їх найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові, за його наявності, для фізичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - якщо відповідні дані відомі заявникові, номери засобів зв`язку учасників судового процесу (телефон, факс, засоби електронного зв`язку, офіційна електронна адреса тощо) - якщо вони відомі заявникові, наявні у заявника відомості про обставини втрати судового провадження, місцезнаходження копій матеріалів провадження або даних стосовно таких копій, документи, відновлення яких заявник вважає необхідним і з якою метою.

До заяви про відновлення втраченого провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника або у справі.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14, розгляд справ підсудних Старобешівському районному суду Запорізької області здійснюється Токмацьким районним судом Запорізької області, тому заява ПАТ «Державний ощадний банк України`в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» підсудна Токмацькому районному суду Запорізької області.

Згідно з статтею 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно довідки заступника керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області від 27.03.2019 р. цивільна справа № 2-88/11 за заявою ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом зі Старобешівського районного суду Донецької області станом на 27.03.2019 рік до Токмацького районного суду Запорізької області за підсудністю не надходила.

Відповідно до ч. 1ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

На думку суду, надані заявником документи є належними та достатніми доказами для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення Старобешівського районного суду Донецької області № 2-88/11 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом та рішення Апеляційного суду Донецької області від 26.03.2013 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.81, 260, 261, 488-494 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-88/2011 за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2/88/2011 за позовом ПАТ «Ощадбанк» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № К-А-220315745 від 22.01.2008 року в сумі 82356,30 грн., судові витрати в сумі 1063,79 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., у частині відновлення тексту рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18.07.2012 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 26.03.2013 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18.07.2012 року по справі № 2-88/2011 (повний текст) в наступній редакції:

Справа № 2-88/2011

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2012 року Старобешівський районний суд Донецької області у складі: головуючого Моцного В.В., при секретарі Даніловій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Старобешево цивільну справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі ТВБВ № 10004/043 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанку`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням, посилаючись на те, що 22.01.2008 року ОСОБА_1 у Пролетарському відділенні ощадбанку № 5404 м. Донецьк отримав кредит у сумі 84000 гривень під 17% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.01.2013 року. В забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладені договори поруки, згідно яких вони взяли солідарну відповідальність у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Згідно умов кредитного договору № 5404 від 22.01.2008 року, погашення кредиту та сплата процентів за його користування повинні проводитись щомісячно в період до 30 числа кожного місяця. В порушення ст.ст.526, 530, 1050 ЦК України та кредитного договору, відповідач кредитні зобов`язання не виконує і не сплатив заборгованість. Станом на 14.12.2009 року заборгованість ОСОБА_1 перед Пролетарським відділенням ощадного банку № 5404 склала 106378 гривень 51 коп. Просить розірвати кредитний договір № К-А-220315745 від 22.01.2008 року, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 106378 гривень 51 коп., а також сплачені судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог та зазначив, що відповідачами частково сплачена заборгованість по кредитному зобов`язанню і на теперішній час складає 82356 гривень 3 коп., з них заборгованість по кредиту -54415 гривень 88 коп., пеня -27940 гривень 15 коп., тому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь АТ «Ощадбанк`у особі ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк`та судові витрати, а справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надав суду заперечення на позов у якому зазначив, що 28 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадбанк України`у особі філії - Пролетарське відділення № 5404 м. Донецьк ВАТ «Ощадбанк`та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № К-А-220315745, згідно якого банк надав грошові кошти в розмірі 84000 гривень строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 21 січня 2013 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17% річних. У якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були укладені договори поруки. Відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, яка становить на 14 грудня 2009 року 106378 гривень 51 коп. Позовні вимоги ВАТ «Державний Ощадбанк України`відповідачі не визнають, у зв`язку з тим, що кредитором по договору були порушені норми чинного законодавства і договору поруки та просять суд відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у повному обсязі. У серпні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до свого батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 з проханням про поруку в кредитному договорі який він домовився підписати з представником філії-Пролетарське відділення № 5404 м. Донецьк ВАТ «Державний Ощадбанк України`по прізвищу ОСОБА_8 , на придбання автомобіля DАЕWОО-NЕХІА. Про що батьки дали свою згоду. Сам ОСОБА_4 через деякий час зустрівся з представником банку і підписав папери пов`язані з кредитом цього автомобілю, а саме як йому пояснив представник банку кредитний Договір. 29 січня 2009 року, через рік після складання кредитного договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визвали представники банку і запропонували підписати договори поруки на придбання ОСОБА_4 автомобілю через установу банку, і надали останнім договори для підпису. Про що саме був цей договір поручителі не знали. ОСОБА_4 з 29.08.2008 року, після підписання, як він і міркував кредитного договору, він почав сплачувати кредит, про що є копія квитанції про сплату кредиту. 02.02.2009 року представники банку запропонували ОСОБА_2 скласти на нього довіреність на цей автомобіль, але замість довірителя був не його син ОСОБА_4 , а зовсім невідома особа - ОСОБА_1 11.02.2009 року ОСОБА_2 потрапляє в ДТП, і страхова компанія 20 січня 2010 року сплачує банку страховку в розмірі 48532 гривні 70 коп. В січні 2010 року банк подав позовну заяву відповідно до якої відповідачам стало відомо, що кредитором по кредитному договору саме є ОСОБА_1 а не ОСОБА_4 , тому вважають що договір поруки як правочин складений з порушенням норм діючого законодавства, а саме ст. 230 ЦК України, як складений під впливом омани. Окрім цього 29 січня 2009 року банком була змінена і підписана додаткова угода по кредитному договору в односторонньому напрямку п. 3.3.4. про здійснення погашення кредиту рівними частинами в сумі 1758 гривень, що суперечить кредитному договору і чинному законодавству України. Позивач порушив законодавство, не повідомивши відповідачів (поручителів) про зміну в кредитному договорі. В договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань за кредитним договором - не є установленням строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. В порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 4.2 договору поруки ні кредитора ні поручителів не було повідомлено про заборгованість боржника та позивачем нічим не підтверджений той факт, що він звертався до поручителів про заборгованість по договору та з проханням повернення боргу. Таким чином вважає, що вимоги позивача до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є законними.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій з позовними вимогами не погодився, просив справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій з позовними вимогами не погодився, просив справу розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.01.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України`в особі філії -Пролетарського відділення ощадбанку № 5404 м. Донецька укладений кредитний договір № К-А-220315745, згідно якого ОСОБА_1 наданий кредит на споживчі цілі в сумі 84000 гривень, строком на 60 місяців та сплатою 17% річних за користування кредитними коштами. Строк останнього погашення кредиту не пізніше 21.01.2013 року. В якості поручителя на виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виступили ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з якими укладені договори поруки № К-А-220315745/2, К-А-220315745/1, К-А-220315745/3 від 22.01.2008 року, які згідно п. 1.1. договору зобов`язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Згідно умов кредитного договору К-А-220315745 від 22.01.2008 року, погашення кредиту та сплата процентів за його користування повинні проводитись щомісячно в період до 30 числа кожного місяця, боржник повинен надавати банку грошові кошти відповідно графіку погашення кредиту та процентів. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 82356 гривень 3 коп., з них заборгованість по кредиту -54415 гривень 88 коп., пеня - 27940 гривень 15 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником умов договору Банк має право достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним розірвати кредитний договір № К-А-220315745 від 22.01.2008 року, стягнути з відповідачів солідарно на користь АТ «Ощадбанк`у особі ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» суму боргу у розмірі 82356 гривень 3 коп., судовий збір у сумі 1063 гривні 79 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 546-548, 554, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Розірвати кредитний договір № К-А-220315745 від 22.01.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України`в особі філії -Пролетарського відділення ощадбанку № 5404 м. Донецька.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк`у особі ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк`код ЄДРПОУ №09334702, МФО 335106, р/р № НОМЕР_1 суму боргу у розмірі 82356 гривень 3 коп., судовий збір у сумі 1063 гривні 79 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, а всього 83540 гривень 9 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Старобешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя :

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Апеляційного суду Донецької області від 26.03.2013 року по справі № 2-88/2011 (повний текст) в наступній редакції:

№ 2-88/2011

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" березня 2013 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Осипчук О.В.,

суддів: Ткачук С.С., Смєлік С.Г.,

при секретарі: Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18 липня 2012 року,-

в с т а н о в и в:

В січні 2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому після уточнення просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту у сумі 82356,03 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 , якому відповідно до кредитного договору від 22.01.2008 року було надано кредит на суму 84 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17% річних з кінцевим терміном повернення 21.01.2013 року, свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилася зазначена заборгованість. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які є поручителями, на попередження банку про погашення заборгованості не реагують.

Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 18 липня 2012 року розірвано кредитний договір № К-А-220315745 від 22.01.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу у розмірі 82356 грн. 30 коп., судовий збір 1063 грн. 79 коп., витрати на інфомаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього: 83540 грн. 9 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що суд не врахував жоден із доводів відповідача та вимоги ст.ст. 230,236,215 ЦК України, оскільки договір поруки укладений під впливом обману, тому є недійсним з моменту укладення; без повідомлення поручителя були внесені зміни до кредитного договору, а саме про здійснення погашення кредиту рівними частками, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому договір поруки є припиненим; в договорі поруки не зазначено строку, після якого порука припиняється, що суперечить вимогам ст. 252 ЦК України; поручителі не повідомлялися ані банком, ані боржником про наявність заборгованості, що є порушенням умов договору поруки.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтримав доводи скарги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також просили скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 просив розглянути справу на розсуд суду.

Представник позивача ОСОБА_9 . заперечував проти скарги просив рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковій зміні з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції визнано встановленим, що 22.01.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» укладений кредитний договір № К-А-220315745, відповідно до якого відповідачу наданий кредит на споживчі цілі у сумі 84000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 17% річних з кінцевим терміном повернення 21.01.2013 року. В якості поручителів на виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виступили ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з якими укладені договори поруки №№ К-А-220315745/2, К-А-220315745/1, К-А-220315745/3 від 22 січня 2008 року. Згідно умов укладених договорів поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед банком. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 82356,15 грн., з яких: 54415,88 грн. - заборгованість по кредиту, 27940,15 грн. - пеня.

Задовольняючи позов і стягуючи в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за користування кредитом суд виходив з невиконання відповідачами належним чином взятих на себе за договором кредиту та договорам поруки зобов`язань.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність задоволення вимог банку, але, стягуючи суму заборгованості з усіх чотирьох відповідачів у солідарному порядку, а також стягнення солідарно з відповідачів судових витрат, припустився невірного застосування норм матеріального права.

У частині 3 ст. 554 ЦК визначається механізм відповідальності кількох поручителів, які спільно поручилися: вони відповідають перед кредитором солідарно. Закон не перешкоджає укладенню кількох договорів поруки на виконання того самого зобов`язання. Однак у цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК застосовуватися не може. Поручителі, які поручилися шляхом укладення окремого договору кожним із них, не несуть солідарної відповідальності перед кредитором, оскільки при цьому немає підстав стверджувати, що поручителі дали поруку «спільно». У такому випадку кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов`язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу тягаря відповідальності перед кредитором.

З огляду на наведене та враховуючи, що договір поруки укладався окремо з кожним із поручителів, рішення суду в частині стягнення суми заборгованості підлягає зміні з зазначенням солідарного обов`язку боржника з кожним із поручителів окремо.

Доводи скарги про безпідставне невизнання судом договору поруки недійсним відповідно до ст.ст. 230,236,215 ЦК України до уваги не приймаються, оскільки такі позовні вимоги ніким не заявлялися і предметом судового розгляду не були.

Також є безпідставним довід скарги про припинення договору поруки внаслідок спливу строку, оскільки кредитний договір було укладено строком до 21 січня 2013 року, що є моментом настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі.

Посилання в скарзі на відсутність повідомлень на адресу поручителя з боку сторін кредитного договору не приймається до уваги, оскільки пред`явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу ( залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим і довід скарги щодо збільшення обсягу відповідальності поручителів внаслідок визначення сплати кредиту рівними частками, оскільки сума кредиту, відсоткова ставка, період сплати кредиту не змінювалися і обсяг відповідальності відповідачів не збільшився.

Розмір заборгованості, зазначений позивачем, є вірним, оскільки складається з заборгованості за кредитом ( тіло кредиту) та пені, яка розрахована за 3 роки відповідно до узгодженого сторонами у п. 7.7 кредитного договору збільшеного строку позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,316 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18 липня 2012 року в частині стягнення суми заборгованості та судових витрат змінити.

Стягнути солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у сумі 82356( вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 03 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 54415 ( п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн.88коп.; пені у розмірі 27940 ( двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок )грн. 15 коп.

Стягнути солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у сумі 82356( вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 03 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 54415 ( п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн.88коп.; пені у розмірі 27940 ( двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок )грн. 15 коп

Стягнути солідарно з боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у сумі 82356( вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 03 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 54415 ( п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн.88коп.; пені у розмірі 27940 ( двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок )грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» понесені судові витрати по 235 грн. 89 коп. з кожного.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді:

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Текст даної ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua

Суддя