РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житлом та усунення перешкод в користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житлом та усунення перешкод в користуванні квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради від 28.01.2010 року №31 та витягу №29629104 про державну реєстрацію права власності виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 12.04.2011 року на праві приватної власності належить 2/5 частини житлової квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.02.2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Після розлучення позивач поїхав на роботу до м. Васильків, Київської області. Після чого, відповідач ОСОБА_2 замінила замки від вхідних дверей у спільному помешканні та чинить перешкоди в користуванні власністю.

Оскільки він є власником 2/5 частин житлової квартири АДРЕСА_1 , тому просить суд вселити його у квартиру АДРЕСА_1 , встановити порядок користування вказаним житловим приміщенням та виділити йому житлову кімнату площею 17.2 кв.м, коридор, кухню, вбиральню, лоджію, балкон залишити у спільному користуванні та не чинити йому перешкод у користуванні виділеними йому кімнатою та допоміжними приміщеннями, а також стягнути з відповідачів судовий збір на його користь.

09.04.2019 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 з дитинства є особою з інвалідністю другої групи та потребує особливих умов догляду та побуту. Вимога позивача про виділення йому кімнати площею 17,2 кв.м. не відповідатиме його часті у спільній сумісній власності (2/5 частини від житлової площі квартири 35,8 кв.м. становить 14,32 кв.м), оскільки син позивача ОСОБА_3 є особою з інвалідністю та потребує особливих умов побуту та догляду, тому він займає кімнату площею 7,4 кв.м., а їй із неповнолітньою дитиною необхідно виділити кімнату площею 17.2 кв.м., тому вважає за доцільне виділити позивачу кімнату площею 11,2 кв.м. Крім того, позивач ОСОБА_1 , за місце розташування його власності, а саме житлової квартири по АДРЕСА_2 не з`являвся протягом 12 років, а тому позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими та не визнаються відповідачем.

Представник позивача в судове засідання подала заяву про зміну позовних вимог, в якій зазначила, що змінює позовні вимоги та просить виділити позивачу ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,2 кв.м. та лоджію площею 1,3 кв.м, а коридор, кухню, вбиральню залишити у спільному користуванні та вселити ОСОБА_1 до спірного помешкання по АДРЕСА_2 і зобов`язати відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні виділеною йому кімнатою та допоміжними приміщеннями. Розгляд справи просить проводити за відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 в судове засідання подали заяву, в якій зазначили, що змінені позовні вимоги визнають повністю та просять проводити розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши і оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З технічного паспорта вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності. Зокрема, позивач є власником 2/5 частин квартири, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власником по 1/5 частин квартири.

Дана житлова квартира складається з 3 житлових кімнат площею 35,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 7,4 кв.м., 2-а кімната 11,2 кв.м., 3-я кімната 17,2 кв.м., кухня 7,7 кв.м., вбиральня 4,5 кв.м., коридор 9,4 кв.м., вбудована шафа 0,4 кв.м., балкон 0,8 кв.м., лоджія 1,3 кв.м.. Загальна площа квартири становит 59,9 кв.м.

Судом встановлено, що у даному житлі проживає ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 проживає у м. Васильків АДРЕСА_3 Київської області та позбавлений права користуватись цим житлом, оскільки ОСОБА_3 змінивши замки вхідних дверей створює перешкоди у користуванні житлом.

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, внаслідок чого існує спір щодо користування даним житлом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, 2, 3, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Оскільки позивач є співвласник спірної квартири, якому створюються перешкоди у користуванні цим майном, тому з урахуванням наведених норм він має право на рівні з іншими співвласниками користуватись даним помешканням та вимагати усунення перешкод у користуванні цим житлом та вселення у дане помешкання.

Беручи до уваги, що відповідачі не заперечили щодо виділення позивачу у користування кімнату площею 11,2 кв.м., лоджію 1,3 кв.м., а коридор, кухню, вбиральню заплишити у спільному користуванні і такий порядок користування квартирою не призведе до порушення прав та інтересів співвласників житла, а навпаки буде відповідати іхнім інтересам, а також, що відповідачі визнали вимоги про вселення позивача у спірну квартиру та зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права користування кімнатою та допоміжними приміщеннями у квартирі, тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України,

ухвалив :

позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11.2 кв.м., лоджію площею 1.3. кв.м. Залишити у спільному користуванні коридор, кухню, вбиральню.

Зобов`язатиОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у здійснення права користування виділеною кімнатою та допоміжними приміщеннями у квартирі, котрі перебувають у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2114 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук