Справа № 506/97/19
Провадження № 2/517/134/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Окнянської об`єднаної територіальної громади Одеської області та ОСОБА_3 про скасування рішення про надання у власність земельної ділянки та припинення права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Окнянської об`єднаної територіальної громади Одеської області та ОСОБА_3 в якому просить скасувати рішення Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області від 31 травня 2013 року № 402-VI «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаражу ОСОБА_3 » та скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності позивача зареєстроване на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 24.12.2014 року, яким визнане його право на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування.

Під будинком наявна земельна ділянка розміром 0,12 га., яка належить до земель громадської забудови та якою користувались спадкодавці.

29 січня 2015 року Краноокнянської селищною радою прийнято рішення та надано позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель орієнтовною площею 0,12 га.

При зверненні до державного реєстратора, позивач отримав відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки, або її частини. Перетин відбувається з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1.

Так, 31 травня 2013 року Красноокнянською селищною радою незаконно, без належної попередньої перевірки, було прийняте рішення «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаража ОСОБА_3 », останній отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,01 га. з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів.

За таких обставин позивач вважає, що прийняте рішення селищною радою про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаража ОСОБА_3 є незаконним та порушує права позивача як власника житлового будинку в реалізації свого права на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом про скасування рішення про надання у власність земельної ділянки та припинення права власності на земельну ділянку.

Позивач у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що на заявлених позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі (а.с. 78).

Представник відповідача Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду клопотання, в якому вказав, що вимоги позовної заяви визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу без його участі (а.с. 72-75).

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності у зв`язку з зайнятістю на роботі (а.с. 80).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 21.01.2015 року (а.с. 14).

Право власності позивача зареєстроване на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 24.12.2014 року, яким визнано його право на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом (а.с. 18-19).

Під будинком наявна земельна ділянка розміром 0,12 га., яка належить до земель громадської забудови та якою користувались спадкодавці.

29 січня 2015 року Краноокнянської селищною радою Красноокнянського району Одеської області прийнято рішення № 594-VI «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадян», яким надано позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,12 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Позивачем 05 лютого 2015 року було укладено договір № 11 з ТОВ «Вектор» на розроблення вказаної технічної документації. Технічна документація була розроблена виконавцем та надана позивачем на затвердження державному кадастровому реєстратору відділу Держземагенства у Красноокнянському району Одеської області (а.с. 21-22).

При зверненні до державного реєстратора, позивач отримав відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки, або її частини. Перетин відбувається з земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 , площа співпадає на 6.8207 %. Площа земельної ділянки в електронному виді відрізняється від площі в технічній документації на 0.0015 га., що підтверджується копією рішення № РВ2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 06.05.2015 року (а.с. 23).

Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинною 1, 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею.

Так, 31 травня 2013 року Красноокнянською селищною радою Красноокнянського району Одеської області, було прийняте рішення «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаража ОСОБА_3 », яким задоволено заяву ОСОБА_3 інваліда ІІ-групи щодо надання безкоштовно земельної ділянки для будівництва гаража за місцем проживання за рахунок земель Красноокнянської селищної ради, що межують з двоповерховую будівлею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою померлої гр. ОСОБА_4 , дано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки та виготовлення правовстановлюючих документів (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_3 в подальшому отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.09.2014 року, а саме земельну ділянку площею 0,01 га. з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 32499229 вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_4 (а.с. 26).

Фактично зазначена земельна ділянка перебуває в межах городу позивача. Внаслідок вищезазначених обставин, між сторонами виник спір та відповідачем ОСОБА_3 було подано позов в суд до позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року по цивільній справі № 506/546/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Красноокнняської селищної ради Красноокнянського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було відмовлено повністю (а.с. 30-37).

Згідно відповіді Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області від 12.06.2018 року № 02-20/234 на звернення представника позивача ОСОБА_5 , останній рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду з проханням визнання рішення Красноокнянської селищної ради щодо надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо будівництва індивідуального гаражу гр. ОСОБА_3 таким, як прийняте неправомірно (а.с. 38).

З витребуваної судом інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1 , цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, місце розташування: АДРЕСА_1 (а.с. 96).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідачем ОСОБА_3 позов не визнано та додано до матеріалів справи копії наступних документів: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.09.2014 року, пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 позивача, інваліда ІІ-групи, видаткову накладну № 7 від 24 лютого 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 26916821, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 (а.с. 81-85).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30.11.2004 року у справі "Саsе оf Оnеrуildis V. Тиrкеу" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Отже, з досліджених в судовому засіданні документів, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі Красноокнянською селищною радою Красноокнянського району Одеської області незаконно, без правових підстав та без належної попередньої перевірки, було прийнято рішення про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаражу ОСОБА_3 , яка фактично знаходиться в межах городу ОСОБА_1 . Крім того, відповідачем Окнянською селищною радою визнається та не заперечується той факт, що вищевказана земельна ділянка була передана у власність для будівництва гаражу ОСОБА_3 неправомірно.

Таким чином, суд вважає, що в результаті набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває у власності позивача ОСОБА_1 , за відсутності підстав та рішень уповноважених органів на припинення користування чи вилучення даної земельної ділянки в позивача ОСОБА_1 , були порушені права останнього на належне розпорядження, володіння та користування земельною ділянкою, тому з цих підстав позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Окнянської об`єднаної територіальної громади Одеської області та ОСОБА_3 про скасування рішення про надання у власність земельної ділянки та припинення права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Скасувати рішення Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області від 31 травня 2013 року № 402-VI «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва гаражу ОСОБА_3 ».

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя: