Справа № 137/376/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2019 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна матір ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті проживала за адресою АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_2 вчинила заповіт, який належний їй житловий будинок з господарськимими будівлями в с. Пеньківка заповіла в рівних долях ОСОБА_1 та його брату ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що на час смерті матері він без реєстрації постійно проживав разом з нею, оскільки вона була інвалідом 1 групи і потребувала стороннього догляду, а тому вважає себе таким, що прийняв спадщину. Зауважує, що інший спадкоємець - його брат ОСОБА_3 відмовився від спадщини.

Коли позивач виявив намір отримати свідоцтво про спадщину після смерті матері, нотаріус Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, по причині відсутності законних для того підстав та рекомендовано звернутись до суду для захисту своїх прав. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом яким просить встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а також визнати за ним право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Габрук М.А. в судовому засіданні позовній вимоги підтримали повністю з підстав наведених в позові і просять їх задовольнити.

Представник відповідача Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання також не з`явився, надали до суду заяву, відповідно до якої сільська рада просить справу розглянути без представника сільської ради. Рішення просять прийняти на розсуд суду.

Із показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитаних в судовому засіданні встанволено, що вони знають позивача та його покійну матір ОСОБА_2 , яка була інвалідом 1 групи і потребувала сторонньої допомоги. Позивач проживав разом з матір`ю приблизно 10 років в АДРЕСА_1 і здійснював за нею догляд.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11) підтверджується наявність родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкодавцем ОСОБА_2 , як між сином та матір`ю. Відповідно до заповіту від 12.03.1996 року (а.с. 12), судом встанволено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження відповідно до якого належний їй житловий будинок з погосподарськими спорудами в с . Пеньківка Літинського району Вінницької області заповідає в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 359/02-17 від 06.03.2019 р. (а.с 13), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 по причині відсутності для того законних підстав. Відповідно до довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1637 від 22.11.2017 р. (а.с. 14) судом встановлено, що до дня смерті ОСОБА_2 за нею рахувалося по земельно-кадастровій книзі № 1 0,52 га землі. Дана земельна ділянка розташована в межах АДРЕСА_1 . Згідно довідки виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1635 від 22.11.2017 р. (а.с .15) судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявою від 10.03.2015 р. (а.с. 16) ОСОБА_3 , син померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , повідомляє, що відмовляється від прийняття спадщини після смерті останньої. Відповідно до технічного паспорту та будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с. 17-21) встановлено, що на вказане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Рішенням Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1093 від 23.10.2015 р. (а.с. 22) вул. «Леніна» в с. Пеньківка перейменована на АДРЕСА_1 . Актом від 13.02.2019 р. (а.с. 23) підтверджується, що ОСОБА_1 на час смерті своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом з нею без реєстрації місця проживання. Довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 24) судом встанволено, що ОСОБА_2 являлась інвалідом 1 групи та потребувала стороннього догляду.

Відповідно до ст.315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. ( Листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за заповітом має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268,315 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями, позначений на плані літерою "А" загальною площею 24,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., допоміжною площею 7,5 кв.м., ганок, сарай літера «Б», сарай літера «В», погріб «п/В», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, що розташовані за адресою по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.