Справа № 357/7509/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом 09.07.2019 року мотивуючи тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована відповідач у справі, її дочка, проте не проживає у житловому приміщенні два роки, не знялася з реєстраційного обліку в добровільному порядку, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, а вона не має можливості оформити субсидію. Таким чином, відповідач порушує її права, як власника будинку, щодо утримання та розпорядження майном. В зв`язку з тим, що мирним шляхом вирішити спір не можливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідача, позивач просила в судовому порядку визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат Дмитренко Григорій Васильович, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та залишити судові витрати за позивачем, проти заочного розгляду справи не заперечував. Зазначив, що відповідач являється дочкою позивача та не проживає у житловому приміщенні більше двох років, житлом не цікавиться та участі в його утриманні не приймає. В квартирі проживає мати позивача, яка являється пенсіонеркою. В зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі нараховують комунальні послуги на усіх зареєстрованих осіб, а оскільки фактичне місце проживання відповідача невідомо та не можливо отримати від неї довідку про доходи, позивач не має можливості оформити субсидію та вільно розпоряджатися своїм майном.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

Третя особа, ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити вимоги та зазначила, що вона проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, утримує житло у належному стані, а відповідач у квартирі не проживає більше двох років і житлом не цікавиться.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування від 12.09.2012 року, посвідченого Білоцерківською міською державною нотаріальної конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-1436, є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5-7).

З довідки № 3098 від 05.07.2019 року, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради ( а.с. 4), вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 з 26.09.2012 року, мати позивача - ОСОБА_7 з 13.03.1999 року та дочка позивача - ОСОБА_2 з 26.09.2012 року.

Також, судом встановлено, що у вказаному житловому приміщенні фактично проживає лише третя особа, ОСОБА_3 , яка сплачує житлово комунальні послуги та утримує житло у належному стані, а відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає з 2017 року, житлом не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, поважні причини не проживання у квартирі та домовленості між відповідачем та власником щодо користування житлом відсутні, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 4,34,35) та показами свідків.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника квартири, проте в даному житловому приміщення не проживає з 2017 року, її особистих речей у квартирі немає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, домовленості між нею та власником житла щодо права користування житлом відсутні, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показами свідків.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідач більше одного року без поважних причин не користується вказаним житлом, участі в оплаті за комунальні послуги не приймає, майно не утримує, належних та безспірних доказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням не надано, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1), однак представник позивача заявив клопотання про залишення вказаних витрат за позивачем без відповідного відшкодування.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 29, 319, 391,402 ЦК України, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко