Справа №461/2557/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі є колишніми власниками квартири, однак у порушення умов договору купівлі-продажу від 16 квітня 1998 року у визначений сторонами строк з реєстрації за адресою житла не знялися. Ця обставина створює істотні перешкоди позивачу у користуванні житлом. Зазначає, що відповідачі зі вказаного періоду в квартирі не проживають, оскільки виїхали до США і місце їх знаходження невідоме. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Ухвалою судді від 26 квітня 2019 року було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в письмовій заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Останні були повідомлені про дату судового розгляд шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири № 1-362 від 16 квітня 1998 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,7 кв.м. Право власності на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку 04 травня 1998 року у Львівському обласному державному комунальному Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

У довідці ЛКП «Княже Місто» від 20 лютого 2019 року № 282 зазначено, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

10 квітня 2019 року працівниками житлово-експлуатаційного підприємства - ЛКП «Княже Місто» був складений акт, відповідно до якого відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак з 1998 року у приміщенні не проживають, що підтверджується сусідами.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Оскільки позивачем у позовні не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом в порядку ст. 141 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д.Фролова