Справа № 324/1387/19
Провадження № 2/324/627/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря

судового засідання Божко В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона є власницею жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач по справі є її дочкою, яка зареєстрована в даному будинку, особистих речей в будинку позивача не залишила, будь-яких витрат по комунальних платежах на утримання будинку не несе. З липня 2014 року дочка позивача не проживає за місцем реєстрації, місце її перебування не відоме. Тим, що відповідач зареєстрована у будинку позивача, позивач вважає, що порушується її право на власність, а саме у випадку виникнення необхідності розпорядитися даним майном з метою придбання іншого, реєстрація відповідача та її право на проживання у будинку стануть перешкодою у здійсненні позивачем відчуження будинку. Крім того, при вирішенні питання про отримання субсидії позивач не може реалізувати дане право, так як реєстрація відповідача в її будинку заважає їй здійснити оформлення субсидії. Відповідач не проживає більше п`яти років у будинку без поважних причин, в добровільному порядку з реєстрації не знялася, не використовує житлову площу по цільовому призначеню більше п`яти років без поважних причин.

У зв`язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що вона є власницею жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Її дочка ОСОБА_2 є повнолітньою, співвласницею жилого будинку, який належить позивачці, відповідачка не є. Де дочка перебуває зараз, позивачу невідомо, бо дочка часто міняє номери свого мобільного телефону і місця проживання.

Відповідач у справі, місце реєстрації якої за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду (а.с.18), будучи належним чином повідомленою про розгляд підготовчого засідання на 18 вересня 2019 року (а.с.22), у підготовче засідання не явилася, про причини неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, відзив на позов не подала. У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання 01 жовтня 2019 року і 15 жовтня 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.26). Відповідач після оприлюднення оголошень про її виклик у судові засідання не явилася, про причину неявки суд не повідомила, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталася, відзив на позов не подала.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживає у АДРЕСА_2 . Вона не є позивачу і відповідачу у справі родичкою, вона живе по-сусідству з ОСОБА_1 протягом останніх 8 років. ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 у своєму будинку разом зі своїм чоловіком і меншою дочкою. У ОСОБА_1 є ще старша дочка ОСОБА_4 , яку вона, свідок, більше ніж останніх 5 років не бачила у будинку ОСОБА_1 Наскільки свідку відомо, ОСОБА_1 не забороняла і не забороняє своїй дочці ОСОБА_5 проживати і відвідувати батьківський будинок, але ОСОБА_2 не появляється у будинку матері, не цікавиться життям матері і інших членів своєї сім`ї.

Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, свідка, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії паспорту громадянки України на ім`я ОСОБА_1 судом встановлено, що вона зареєстрована у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, зворот).

З копії Договору дарування від 18 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Єрмоленко Л.М. 18 грудня 2004 року і зареєстрованого в реєстрі за №3193, встановлено, що ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 жилий будинок з господарчими побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.7).

З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6244417 від 18 січня 2005 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/1 частки на підставі договору дарування від 18 грудня 2004 року жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

З копії домової книги прописаних у будинку АДРЕСА_1 громадян судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована 29 серпня 2014 року у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

З довідки №5883 про склад сім`ї, виданої 14 серпня 2019 року виконавчим комітетом Пологівської міської ради, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З копії розпорядження голови Пологівської міської ради №31 від 19 лютого 2016 року встановлено, що вулицю Крупської перейменовано на вулицю Лесі Українки (а.с.13).

З акту, складеного та підписаного ОСОБА_8 , ОСОБА_3 15 серпня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_3 підтверджують, що в будинку АДРЕСА_2 дійсно зареєстрована громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не проживає за вказаною адресою з липня 2014 року (а.с.14).

Оригінали документів, які позивачем додані до позову в копіях, позивачем у судовому засіданні були надані суду для огляду.

З пояснень у судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , свідчень свідка судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованою у будинку позивача, фактично з липня 2014 року у будинку АДРЕСА_1 не проживає.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ними, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, оскільки відповідач не є власником (співвласником) будинку, не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, витрати по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача в належному позивачу будинку порушує право останньої як власника будинку.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 128 ч.11, 223 ч.4, 259 ч.6, 263-265, 268 ч.6, 272, 280, 354 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати громадянку України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - належним ОСОБА_1 жилим будинком номер АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 21 жовтня 2019 року.

Суддя: Кацаренко І. О.