Справа № 347/1921/16
Провадження № 22-ц/4808/277/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Трацької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська О.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду у складі судді Крилюк М.І., ухвалене 1 листопада 2016 року у м.Косів,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_4, внаслідок чого відкрилася спадщина. За життя остання склала на її користь заповіт щодо всього спадкового майна. Однак, у зв'язку із втратою документів про право власності на нерухоме майно, позивач пропустила термін звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у 2 місяці.

Рішенням Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті матері ОСОБА_4

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказала, що суд не залучив її до участі в справі, а рішення суду стосується її прав та законних інтересів, оскільки є племінницею спадкодавця і вправі успадкувати ту частку майна, яка б належала батькові ОСОБА_4 (рідному братові спадкодавця), якби він був живий на день смерті останньої. Однак, він ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер.

ОСОБА_1 зазначила, що станом на день смерті постійно проживала з тіткою, відтак прийняла спадщину. Позивач не подала у встановлений строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тим самим відмовилася від неї.

Задовольняючи позов, суд не врахував положень чинного законодавства щодо необхідності дослідження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус не перевіряє при прийнятті заяви про прийняття спадщини наявність спадкового майна та його належність спадкодавцеві. Таким чином, посилання позивача на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Апелянт також вказала, що спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку в с. Кривоброди, кут Центр,318, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 17.07.2001 року, оригінал якого знаходиться в неї. Крім того, ОСОБА_4 після смерті своєї матері ОСОБА_5 успадкувала іншу 1/2 частину цього будинку, про що в свідоцтві зроблено відповідну відмітку. Саме в зв'язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право на спадщину з врахуванням вищезазначених обставин вона в серпні 2016 року звернулася в суд з позовом до Трацької сільської ради про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на день її смерті та визнання права власності на спадкове майно. В даний час справа знаходиться на розгляді Косівського районного суду.

На її думку, саме ця обставина зумовила подання ОСОБА_2 позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З наведених підстав апелянт просила рішення скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Трацької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська О.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена в спосіб визначений ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.292 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час подання апеляційної скарги), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічне правило містить ст.352 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду апеляційної скарги, згідно якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.5,6,7).

Як вбачається із заповіту від 09.08.2001 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_2 (а.с.8,9).

За даними довідки Трацької сільської ради від 04.08.2016 року №884 заповіт від імені померлої ОСОБА_6 в Трацькій сільській раді посвідчувався 09.08.2001 року за реєстром №15, реєстраційний номер в спадковому реєстрі 58660344, який не змінений і не скасований (а.с.14).

Згідно Свідоцтва про право власності від 26.06.2001 року ОСОБА_4 була власником 1/2 частини житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.10,11). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2001 року ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, а спадкове майно складається з 1/2 житлового будинку, житловою площею 14,9 кв.м. , який розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.1217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачка ОСОБА_7 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті її матері ОСОБА_4, а також є спадкоємицею за заповітом.

За правилами ст.ст.1268,1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Звернення позивачки ОСОБА_2 до суду обгрунтоване пропуском нею строку на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Заявник просила надати їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Матеріалами справи також встановлено, що апелянт ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_8 (а.с.47), який був рідним братом спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.50). Тобто, ОСОБА_1 є племінницею покійної ОСОБА_4.

Встановлено, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_8 (рідний брат спадкодавця) ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.49), тобто до відкриття спадщини після смерті його сестри - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року).

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 3 ст. 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона є спадкоємицею другої черги за правом представлення, як дочка брата покійної ОСОБА_4, а оскаржуваним рішенням порушено її право на спадкування, у зв'язку з чим звернулася зі скаргою на рішення Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року в порядку ст.292 ЦПК України (в редакції 2004 року), як особа, яка не брала участі у справі, однак судовим рішенням вирішено питання про її права і обов'язки.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.01.2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року.

Як зазначалося вище, згідно ст.292 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час подання апеляційної скарги), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічне правило містить ст.352 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду апеляційної скарги, згідно якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Правовий аналіз наведених норм вказує на те, що розглядаючи апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції насамперед повинен перевірити доводи апелянта щодо порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням суду, а відтак зробити висновок про наявність у особи права на апеляційне оскарження цього рішення в розумінні ст.352 ЦПК України (ст.292 ЦПК України в ред.2004р.)

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 із врахуванням вказівок Верховного Суду, апеляційний суд бере до уваги наступні обставини та положення закону.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя склала заповіт від 09.08.2001 року, заповівши все своє майно своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.8,9).

Заповіт посвідчено в Трацькій сільській раді за реєстром №15, реєстраційний номер в спадковому реєстрі 58660344. На час розгляду спору заповіт не змінений і не скасований (а.с.14).

Враховуючи наявність чинного заповіту, позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом, як дочка спадкодавця.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За приписами ст.1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Апелянткою не доведено наявності на час подання апеляційної скарги обставин, визначених статтями 1258, 1259 ЦК України, які б вказували на виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування як спадкоємця другої черги.

Крім того, відповідно до ч.2,3 ст.1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Апелянткою ОСОБА_1 не надано суду доказів, що у неї виникло право на спадкування в порядку визначеному наведеними нормами і воно порушено оскаржуваним рішенням суду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що у серпні 2016 року вона звернулася до Косівського районного суду з позовом до Трацької сільської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на день її смерті і визнання права власності на спадкове майно. Однак спір не вирішено і рішення у справі не винесено. За даними ЄДРС цивільна справа №347/1441/16-ц ще знаходиться у провадженні Косівського районного суду, провадження у справі зупинено.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року права та законні інтереси ОСОБА_1 на час подання скарги не порушено.

За правилами ст.362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 362, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 1 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Трацької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська О.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст складено 18 березня 2019 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Девляшевський В.А.

Матківський Р.Й.