ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/8384/16-ц Головуючий суддя І інстанції Токарєва Н. М.
Провадження № 22-ц/818/1632/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

Під час розгляду апеляційної скарги 06.06.2019 представник позивача ОСОБА_1 .- адвокат Циганенко О.П. заявив про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Яцини В.Б., суддів Кіся В.П., Хорошевського О.М. від розгляду вказаної справи.

Заява аргументована тим, що у представника позивача виникли обґрунтовані сумніви у неупередженості колегії суддів.

При цьому він послався на те, що у провадженні Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів - головуючий Хорошевський О.М., суддів Яцини В.Б., Кіся П.В. перебувала інша справа № 642/376/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду у м. Харкова від 14 березня 2019 року, яким було задоволена позовна заява ОСОБА_1 про визнання договору недійсним. Сторонами справи № 642/376/17 були позивач ОСОБА_1 , Відповідач-1 - ОСОБА_6 , Відповідач-2 - ОСОБА_4 , Відповідач-3 - ОСОБА_5 та третя особа Приватний нотаріус ХМНО Марченко. Предметом судового розгляду у справі № 642/376/17 було оскарження договору дарування між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , укладений з метою невиконання зобов`язань спадкоємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перед кредитором спадкодавця ОСОБА_1

Незмінними сторонами обох справ є позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та предметом розгляду у цих справах є оскарження договорів, які укладені зазначеними особами з метою невиконання зобов`язань спадкодавця перед ОСОБА_1

Зважаючи, що одні і ті ж самі судді приймали участь у розгляді обох справ, які стосуються обставин невиконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язків перед кредитором спадкодавця - ОСОБА_1 , невиконання ними судового рішення - ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014, якою була затверджена мирова угода між ними, а також той факт, що справи слухались одночасно в суді апеляційної інстанції, у представника позивача є обґрунтовані підстави для висновку про упередженість суддів.

Харківський апеляційній суд у складі головуючого судді Хорошевського О.М., суддів Яцини В.Б., Кісь П.В. при розгляді справи № 642/376/17:

1.Прийняв ухвалу від 11 травня 2019 року, якою було скасовано заходи забезпечення позову, у вигляді заборони відчуження нерухомості за адресою АДРЕСА_1 нежитлові приміщення першого поверху № IV, 21 А, 22А, 23, 110-114, які були запроваджені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року, і при цьому вийшли за межі своїх повноважень, оскільки судом першої інстанції не ухвалювалося судового рішення щодо скасування заходів забезпечення позову.

2.Колегія суддів розглянула клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, яке містилось в прохальній частині її апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14 березня 2019 року після спливу передбаченого у ч. 2 ст. 158 ЦПК України строку та після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 по суті. В ухвалі Харківського апеляційного суду про скасування заходів забезпечення позову всупереч вимог ч. 10 ст. 158 ЦПК України зазначено, що ухвала вступає в силу з дня прийняття, тобто 11 травня 2019 року. Також в ухвалі було зазначено про можливість її оскарження в касаційному порядку. В той же час, ухвалою Верховного Суду від 28.05.19 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на вказану ухвалу від 11.05.2019.Вважає, що був порушений порядок скасування заходів забезпечення позову, внаслідок чого колегія суддів фактично надала правову можливість здійснити відчуження спірного об`єкту нерухомості до закінчення касаційного провадження.

3.Колегія суддів в своїй постанові від 07 травня 2019 року послалась, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції на той факт, що на думку колегії спадкоємці задовольнили грошові вимоги інших кредиторів і сплатили кошти у розмірі 3 574 952,00 гривень, в той час як вартість спадкового майна склала за відомостями приватного нотаріуса Саутенко Н.В . 2 593 584,00 гривень, що має наслідком висновок про виконання спадкоємцями зобов`язань передбачених ст. 1282 ЦК України у повному обсязі. Також, апеляційна інстанція виходила з того, що до спадкового майна спадкодавця входить виключно майно, яке перелічено у відповіді приватного нотаріуса Саутенко Н.В., зі змісту якої вбачається, що до спадкової маси належить виключно нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації. В той же, час до спадкового майна відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємці отримали і інше майно та майнові права. На думку заявника висновок апеляційної інстанції, про те, що до спадкової маси спадкодавця ввійшло виключно майно вказане у відповіді приватного нотаріуса, не відповідає обставинам справи і є не доведеним, що свідчить про необ`єктивність та упередженість суддів.

4.Колегія суддів виходила з того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . за рахунок спадкового майна добровільно виконали свої обов`язки перед іншими кредиторами спадкодавця у повному обсязі, про що свідчать розписки кредиторів. В той же час, зазначені особи - спадкоємці свої обов`язки перед ОСОБА_1 не виконали, незважаючи навіть на списання частини боргу. Вирішуючи справу, апеляційна інстанція безпідставно зазначила про повне виконання обов`язку спадкоємцями перед кредиторами, при чому не навела доводів порушення принципу справедливості та фактичного порушення принципу рівності всіх кредиторів спадкодавця, оскільки кожний мав відповідні розписки про право вимоги до спадкодавця, та принципу цивільних відносин викладених в ст. З ЦК України, справедливості, добросовісності та розумності.Уклавши мирову угоду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не бажали її добровільно виконувати, що стало наслідком звернення ОСОБА_1 , до суду з позовом про примусове виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014, а їх дії в подальшому були фактично направлені саме на зменшення спадкового майна, з метою не виконувати обов`язки перед кредитором, завдати шкоду ОСОБА_1 та не виконувати судове рішення. Колегія суддів зазначені обставини справи не врахувала та прийняла несправедливе рішення, не поновила права кредитора, а по суті сприяла ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в їх подальшому порушенні, що свідчить про їх упередженість у вирішенні справи.

5.В порушення вимог ч. 11 ст. 158 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ухвалу від 10.05.2019 про скасування заходів забезпечення позову, яке стосується прав позивача, на адресу його представника не направив. Отже, колегія суддів сприяла відсутності обізнаності представника Позивача про скасування заходів забезпечення позову, що на думку заявника також свідчить про їх упередженість в цій справі.

6.У судовому засіданні 07.05.2019 при розгляді цієї справи № 635/8384/16-ц (колегія у складі головуючого Яцини В.Б. та суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.) під час з`ясування причини відсутності звернення позивача про примусове виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014, якою по іншій цивільній справі № 642/11526/13-ц була затверджена мирова угода, головуючий по справі суддя Яцина В.Б. на заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Циганенка О.П. про те, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заміну порядку виконання вказаної Ухвали того ж суду від 18 березня 2014 року про затвердження мирової угоди була скасована у апеляційному порядку - головуючий по справі суддя Яцина В.Б. зауважив на відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідного судового рішення суду апеляційної інстанції про її скасування. У подальшому при проведенні представником ОСОБА_1 - адвокатом Циганенком О.П. пошуку зазначеного рішення апеляційної інстанції в ЄДРСР було встановлено наявність ухвали апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року якою було скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2015 року, яка була оприлюднена 20.08.2015 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/48429547).

Зазначені вище обставини на думку представника ОСОБА_1 - адвоката Циганенка О.П. є проявом упередженості суддів, оскільки «правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись». Під сумнівом заявника є довіра до суду, яку він має вселяти громадянам у демократичному суспільстві.

Обговоривши доводи заяви про відвід, колегія суддів не вбачає законних підстав для відводу (самовідводу) і вважає заяву необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачається, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

За змістом пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_9 01.04.2019 у справі № 642/376/17-ц звернулась з апеляційною скаргою, яка містила клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважала за необхідне після ухвалення 07 травня 2019 року судового рішення про відмову у задоволенні позову ухвалою від 10 травня 2019 призначити розгляд клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 про скасування заходів забезпечення позову в судове засідання без повідомлення учасників справи.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 11 травня 2019 року клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко М.І. про визнання договорів недійсними - було задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження нежитлових приміщень першого поверху № IV, 21А, 22А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5» по вул. Полтавський шлях, 46 у м. Харкові загальною площею 96,1 кв.м., обрані ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року.

За правилами ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що апеляційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 були задоволені та відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, судова колегія, керуючись вимогами ч. 9 ст. 158 ЦПК України, вважала за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року.

Копію зазначеної ухвали від 11 травня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову для вручення представнику ОСОБА_1 в особі адвоката Циганенка О.П. під розписку у приміщенні Харківського апеляційного суду було передано секретарем судового засідання до канцелярії суду апеляційної інстанції, оскільки за заявою ОСОБА_2 у канцелярії очікувала вручення копія постанови суду апеляційної інстанції від 07 травня 2019 року по суті скарги у справі № 642/376/17. Однак 14 травня 2019 року ОСОБА_2 отримав під розписку лише копію вищевказаної постанови Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019, а ухвала від 11 травня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову залишилася у кабінеті № 142 у приміщенні суду.

Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою заступника начальника відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Харківського апеляційного суду Шеїної Л.М. від 07.06.2019.

Разом з тим, до Єдиного державного реєстру судових рішень копія ухвали Харківського апеляційного суду від 11 травня 2019 року була надіслана судом в той же день, зареєстрована у державному реєстрі 12.05.2019 та оприлюднена 13.05.2019 (режим посилання в мережі Інтернет http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81659959), що в цілому свідчить про відсутність умислу колегії суддів приховати судове рішення та про відсутність вини у затримці вручення копії цього судового рішення представнику ОСОБА_1 . - адвокату Циганенку О.П.

У ЄДСР за параметрами пошуку номер справи 642/11526/13 у переліку судових рішень міститься копія ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року, яка була постановлена на наслідками розгляду по цивільної справи № 642/11526/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 червня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заміну порядку виконання рішення (http://reyestr.court.gov.ua/Review/48429547). Однак вказана ухвала відсутня в ЄДСР у переліку судових рішень за параметрами пошуку за номером справи 642/11526/13-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Page/2), що пов`язано з технічними особливостями внесення даних, які перебувають поза контролем колегії суддів Харківського апеляційного суду та спростовує звинувачення заявника в її упередженості.

Наведене свідчить, що усі доводи заяви про відвід за своїм змістом зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями колегії суддів по іншій цивільній справі № 642/376/17-ц, яка має іншій предмет та підстави позову, ніж справа, яка нині розглядається судом апеляційної інстанції, тобто фактично вони є різними, не зважаючи на те, що позивач та два відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , збігаються.

Тому посилання заявника в доводах клопотання про відвід на прецедентну практику Європейського суду з прав людини у справах McConnell v. the United Kingdom (Мак-Ґоннелл проти Сполученого Королівства), §§ 52-57, Indra v. Slovakia (Індра проти Словакії), §§ 51-53), яка в контексті порушення гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. на справедливий суд у разі участі судді у двох провадженнях, що стосуються одних фактів, - є безпідставною.

Доводи заяви про відвід стосовно відмови у відкритті касаційного провадження у справі - також безпідставними. Так, ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. від 28 травня 2019 року було касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишено без руху для доплати судового збору у розмірі 1 023,20 грн. При цьому касатор вправі поставити питання про забезпечення позову і на стадії касаційного розгляду справи.

На підставі викладеного, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу у розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України, а сумніви заявника щодо упередженості суддів не мають під собою мінімального об`єктивного підґрунтя, - колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді - для розгляду заяви про відвід у відповідності до ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

На час вирішення питання про відвід провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про визнання договору недійсним - зупинити.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 червня 2019 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.