Провадження №2/523/564/19
"13" червня 2019 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
судді Аліна С.С.
за участі секретаря судового засідання Вовкович І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», третя особа: Перший Суворовський відділ ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», третя особа: Перший Суворовський відділ ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2006 року є власником нежилих приміщень, загальною площею 1139,2 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .
06 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № СМ-OAR001/2006, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 125 000 дол. США строком до 06 листопада 2013 року.
24 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № СМ-SМЕ505/036/2008, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 432 000 долларів США строком до 24 березня 2023 року.
Крім того, 24 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеними кредитними договорами було укладено договір іпотеки PM-SME505/036/2008. відповідно до умов якого було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: нежилі приміщення загальною площею 1139,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 .
В вересні 2018 року ОСОБА_1 дізнався про перебування на примусовому виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчого провадження № 53834120 про звернення стягнення на нерухоме майно нежилі приміщення загальною площею 1139,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 за рахунок реалізації якого задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у загальному розмірі 4 169 494,58 грн.
В результаті ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження стало відомо про існування виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 6070 від 05 серпня 2009 року. До цього часу позивачу не було відомо про винесення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису. На думку позивача, зазначений виконавчий напис є таким, що винесений безпідставно, із порушенням положень законодавства України, а тому його належить визнати таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.
Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Від представника ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надійшла заява в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог.
Вивчивши матеріали справи. суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2006 року є власником нежилих приміщень, загальною площею 1139,2 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .
06 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № СМ-OAR001/2006, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 125 000 дол. США строком до 06 листопада 2013 року.
24 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № СМ-SМЕ505/036/2008, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 432 000 долларів США строком до 24 березня 2023 року.
Крім того, 24 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеними кредитними договорами було укладено договір іпотеки PM-SME505/036/2008. відповідно до умов якого було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: нежилі приміщення загальною площею 1139,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , буд. АДРЕСА_2 .
17.06.2011 р. заочним рішенням Саратським районним судом Одеської області позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 1688,85 грн. (а.с.89-91).
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. наклав виконавчий напис від 05 серпня 2009 року № 6070 на нежилі приміщення загальною площею 1139,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 за рахунок реалізації якого задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у загальному розмірі 4 169 494,58 грн. (а.с.21).
З матеріалів справи вбачається письмова довідка від 03.09.2018р. вих. № 01-03/09 про те, що за ОСОБА_1 , станом на 01.09.2018р., відсутні боргові зобовязання перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за кредитними договорами №СМ-OAR001/2006 від 06.11.2006р. та № СМ-SМЕ505/036/2008 від 24.03.2008р. (а.с.17).
06.12.2018 р. ухвалою Саратського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - задоволена. Виконавчі листи № 2-17/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитиним договором та судового збору визнано такими, що не підлягають виконанню (а.с.92-93).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
Отже, можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 Цивільного кодексу України (ЦК), ст. 28 ЦПК, главою 14 Закону № 3425-XII, ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (Закон № 2654-XII), ч. 3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (Закон № 898-IV), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами.
Згідно частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.
У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Згідно п.3.1-3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи:
якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.
Як зазначає ОСОБА_1 , він не отримував від ПАТ «ОТП Банк» жодних повідомлень, передбачених наведеною вище правовою нормою.
Крім того, як зазначалося вище, договір іпотеки № РМ-SМЕ505/036/2008 від 24 березня 2008 року було укладено в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ-OAR/001/2006 від 06 листопада 2006 року та за кредитним договором № СМ- SМЕ505/036/2008 від 24 березня 2008 року.
Слід зазначити, що строк основних зобов`язань встановлено: 06 листопада 2013 року та 24 березня 2023 року відповідно.
Відтак, вбачається, що приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано приписів пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо можливості вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі у разі закінчення строку основного зобов`язання.
17 червня 2011 року заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області по справі № 2-17/11 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № СМ-SМЕ505/036/2008 від 24 березня 2008 року та № СМ-ОАR/001/2006 від 06 листопада 2006 року задоволено:
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 4 160 688,85 грн.;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у загальній сумі 1820,00 грн.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 під час розгляду справи зазначеної цивільної справи зазначав, що заборгованість є значно меншою, ніж вказано у позовній заяві. Повідомив, що в листопаді 2008 року Банк в односторонньому порядку змінив ЕГОІІ, передбачений договором № СМ-ОАR/001/2006 від 06 листопада 2006 року, що призвело до підвищення процентної ставки по кредиту до 16 відсотків річних. У зв`язку чим та у зв`язку з погіршенням свого фінансового стану ОСОБА_1 у грудні 2008 року звертався до Банку с проханням зберегти відсоткову ставку за вказаним договором на рівні 13 % річних протягом 2009 року та надати відстрочку по сплаті тіла кредиту за двома кредитними договорами строком на один рік. 05 лютого 2010 року було отримано рішення керуючого відділенням ЗАТ «ОТП Банк» в м. Іллічівськ про те. що по двом вищевказаним кредитним договорам встановлено погашення тіла кредиту у сумі 200 доларів США та нарахованих відсотків протягом шести місяців.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд установив, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису АТ «ОТП Банк» не було дотримано всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме нотаріусом вчинено виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, зважаючи на те, що судом розглядалася справа про стягнення заборгованості за кредитними договорами та виконавчий напис вчинено без належного повідомлення боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки нотаріусом не було встановлено безспірності суми заборгованості та зважаючи на недоведеність належного повідомлення боржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76/81, 102, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», третя особа: Перший Суворовський відділ ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, винесений 05 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 6070. про звернення стягнення на нерухоме майно нежилі приміщення загальною площею 1139,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 за рахунок реалізації якого задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у загальному розмірі 4 169 494,58 грн.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення суду складено 19.06.2019 року.

Суддя: Аліна С.С.