Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., представника позивача адвоката Лисенко І.Ю., представника відповідача адвоката Листопад Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Промінь», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Василівський відділ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, відділ державної реєстрації Василівської районної державної адміністрації, про припинення договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Промінь» про припинення договору оренди земельної ділянки. На обґрунтування позовних вимог вказала, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26.12.2001 року вона є власником земельної ділянки площею 6,05 га, яка розташована на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Реалізовуючи своє право власності на розпорядження спірною земельною ділянкою, 14 грудня 2007 року ОСОБА_1 уклала із СФГ «Промінь» договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» № за №02 від 16.04.2009 року. При ознайомленні з вищевказаним договором, було встановлено, що згідно п.3.1. він укладений строком на п`ятнадцять років, замість п`яти, як це було зазначено під час підписання позивачем договору, а по тексту договору здійснено виправлення з «п`ять» на «п`ятнадцять». Таким чином, позивач вважає, що спірний договір оренди був укладений на п`ять років і правовідносини між нею на СФГ «Промінь» на даний час припинили свою дію. Починаючи з 14.12.2007 року між позивачем і СФГ «Промінь» жодних додаткових угод про зміну терміну дії договору не укладалося. Приймаючи до уваги, що спірний договір оренди землі укладався на п`ять років, термін його не продовжувався, позивач вважає, що вищевказаний договір оренди припинив свою дію 16.04.2014 року. На даний час СФГ «Промінь» в добровільному порядку не повертає позивачу спірну земельну ділянку, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В позові просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року, укладений між ОСОБА_1 і СФГ «Промінь», зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» № за №02 від 16.04.2009 року, - припиненим, стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 704,80 грн.

У відзиві на позов відповідач СФГ «Промінь» зазначило, що дійсно 14 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Промінь» був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» № за №02 від 16.04.2009 року. Договір укладений в трьох примірниках згідно вимог п.14.1. договору, один з яких був виданий орендодавцю, другий орендарю, третій зберігається у державному органі що провів реєстрацію договору оренди. На час укладення договору було обумовлено строк дії договору оренди, а саме п`ятнадцять років. Орендодавець погодився з такими умовами договору щодо строку дії і підписав його та згідно цього договору отримував до цього часу орендну плату по 2018 рік. До цього часу орендодавець не звертався до СФГ «Промінь» з заявою про припинення договору оренди у зв`язку з закінченням строку його дії, адже строк встановлений договором закінчується 16.04.2024 року. Крім того, згідно п.3.2. договору оренди земельної ділянки, СФГ «Промінь» має переважне право на поновлення договору на новий строк після спливу дії договору. За таких обставин, відповідач не вбачає підстав для задоволення позову.

Представник позивача адвокат Лисенко І.Ю. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, додатково пояснила суду, що не заперечує факт укладення договору оренди земельної ділянки, проте строк дії укладеного нею договору складав п`ять років, відповідну копію договору оренди земельної ділянки від відповідача вона не отримувала, а отримала його від Відділу у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Ознайомившись зі змістом договору оренди позивач виявила, що вона в підписаному нею договорі здійснені виправлення щодо строку його дії з п`яти років на п`ятнадцять. Також не заперечувала, що позивач отримувала від СФГ «Промінь» орендну плату за весь час користування земельною ділянкою.

Представник відповідача адвокат Листопад Л.П. в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Зазначила, що під час укладення договору між сторонами додержано усіх необхідних вимог чинного законодавства України. СФГ «Промінь» належним чином виконує умови взятих на себе договірних зобов`язань, належним чином нараховує та виплачує орендну плату передбачену умовами договору. 23 квітня 2009 року ОСОБА_1 особисто отримала свій екземпляр договору оренди земельної ділянки після його реєстрації в Управлінні Держгеокадастру у Василівському районі, про що вона зазначила на зворотній стороні оригіналу договору оренди, наданим СФГ «Промінь». Враховуючи наведене, позивачу ОСОБА_1 було відомо про укладення договору оренди земельної ділянки, позивач отримала свій екземпляр договору оренди, договір оренди виконувався належним чином і орендодавцем отримувалася орендна плата, а відтак відповідно ст.267 ЦК України, просила суд про застосування строків позовної давності для звернення позивача з позовом до СФГ «Промінь» про визнання недійсним договору оренди землі.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділом у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Лисенко А.І. подано заяву про розгляд справи без участі третьої особи з вирішенням питання на розсуд суду.

2. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2018 року за клопотанням представника позивача витребувані докази.

28 серпня 2018 року по справі призначено судово-технічну експертизу та провадження у справі зупинено.

24 січня 2019 року у зв`язку з отриманням повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи, провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року виправлені допущені описки в ухвалі від 28 серпня 2018 року про призначення судово-технічної експертизи, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

20 березня 2019 року після надходження висновку експертизи провадження у справі відновлено, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою від 11 квітня 2019 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

3. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого Підгірненською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №53, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,05 га, яка розташована на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14 грудня 2007 року між ОСОБА_1 і СФГ «Промінь» укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,05 га, яка розташована на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, терміном на п`ятнадцять років.

16 квітня 2009 року зазначений договір був зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №02.

14 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Промінь» складено акт про передачу та прийом земельної ділянки, а 24 листопада 2008 року також акт про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Згідно із ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі

укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з пунктом 3.1. спірного договору оренди земельної ділянки, цей договір укладено терміном на п`ятнадцять років. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації, в порядку, визначеному чинним законодавством.

П. 14.2 договору оренди земельної ділянки передбачено, що Договір набуде чинності з моменту його державної реєстрації у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Отже, строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації, яка відбулася 16 квітня 2009 року.

Спірним питанням є строк, на який укладено договір оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року. Підставою для визнання договору оренди земельної ділянки припиненим позивач ОСОБА_1 вважає те, що спірний договір оренди земельної ділянки був укладений нею на п`ять років, а не п`ятнадцять років, як це зазначено в тексті договору, жодних додаткових угод про зміну терміну дії договору не укладалося, тому правовідносини між нею та СФГ «Промінь» на даний час припинили свою дію.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лисенко І.Ю. надала для долучення до матеріалів справи свій оригінальний екземпляр договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року.

Також за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 17 серпня 2018 року у СФГ «Промінь» і Василівського відділу ГУ «Держгеокадастру у Запорізькій області були витребувані оригінали договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року, зареєстрований 16.04.2009 року за №02, укладеного між ОСОБА_1 і СФГ «Промінь», які були надані суду відповідачем і третьою особою.

Таким чином, в матеріалах справи наявні три оригінальні примірники договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року, зареєстровані 16.04.2009 року за №02, укладеного між ОСОБА_1 і СФГ «Промінь», акта прийому-передачі земельної ділянки, яка передається в оренду та акта про визначення меж земельної ділянки в натурі, в тексті яких у п.3.1. яких зазначено однаковий термін дії договору п`ятнадцять років.

До початку розгляду справи до суті за клопотанням сторони позивача, призначено судову технічну експертизу, згідно з висновком експерта №26-38 від 14 березня 2019 року встановлено, що у рукописному записі «п`ятнадцять», який міститься у п.3.1. договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року у трьох примірниках, мало місце зміни первинного змісту. Рукописний текст «п`ятнадцять», який міститься у п.3.1. договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року у трьох примірниках, змінений шляхом внесення дописки буквеного позначення «надцять». Раніше у місці розташування рукописного запису «п`ятнадцять», який міститься у п.3.1. договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року у трьох примірниках, був рукописний текст «п`ять».

Вирішити питання «Виконувався рукописний текст документа в один прийом або містить дописані фрагменти ?» не виявляється можливим, оскільки відсутня науково обґрунтована, достатньо апробована, схвалена та рекомендована до впровадження в експертну практику методика.

Клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи від сторін не надходило.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що при укладенні

спірного договору оренди земельної ділянки його сторони дійшли згоди щодо терміну його дії п`ятнадцять років; сторонами не оспорюється, що підписи в договорі оренди земельної ділянки вчинено саме сторонами по справі; суд звертає увагу, що всі три оригінальні примірники договору оренди земельної ділянки, надані учасниками справи, містять умови про укладення спірного договору оренди землі на п`ятнадцять років; за результатами проведення судово-технічної експертизи встановлено, що в рукописному записі «п`ятнадцять», який міститься у п.3.1. спірного договору (у всіх примірниках), мали місце зміни первинного змісту шляхом дописки буквеного позначення «надцять», проте висновок експерта не містить відповіді на питання про давність внесення цих змін первинного тексту, що не дозволяє суду зробити однозначний висновок про те, що зміна первинного тексту відбулася після підписання договору сторонами і не була ними узгоджена на момент укладення договору, інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували давність виконання тексту документа сторонами не надано. Крім того, суд враховує поведінку позивача ОСОБА_1 , яка після закінчення п`ятирічного терміну дії договору оренди земельної ділянки продовжувала отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою і не зверталася з заявами про її повернення, що свідчить про обізнаність позивача з дійсними умовами договору і та згоду з ними.

Враховуючи зазначені обставини, те, що позивач не довела належними і допустимими доказами, що зміни первинного тексту у договорі оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року були внесені після його укладення та державної реєстрації, та оскільки п`ятнадцятирічний строк дії договору оренди земельної ділянки не закінчився, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору оренди припиненим.

Крім того, за змістом ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки.

Судом встановлено, що після закінчення п`ятирічного строку після укладення договору спірного договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_1 погоджувалася на фактичне користування її земельною ділянкою відповідачем, отримувала за це орендну плату щорічно, що свідчить про поновлення договору оренди, оскільки після закінчення узгодженого позивачем строку договору земельною ділянкою користувався орендар, а орендодавець не заявив про відмову від договору оренди.

Одночасно з цим, під час розгляду справи судом представник відповідача СФГ «Промінь» звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування

строків позовної давності має декілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Такий же висновок застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року в справі № 6-17цс17.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено, що лише в 2017 року в судовому засіданні під час розгляду справи про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, отримавши свій екземпляр договору оренди земельної ділянки, вона дізналася про порушення свого права.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала той факт, що позивач ОСОБА_1 уклала 14 грудня 2007 року договір оренди земельної ділянки, отримувала орендну плату за весь період оренди. Крім того, 23 квітня 2009 року ОСОБА_1 особисто отримала свій екземпляр договору оренди земельної ділянки після його реєстрації в Управлінні Держгеокадастру у Василівському районі, про що вона зазначила на зворотній стороні оригіналу договору оренди, наданим СФГ «Промінь». Все це в сукупності свідчить про обізнаність позивача ОСОБА_1 про укладення 14 грудня 2007 року договору оренди земельної ділянки і його державної реєстрації.

Оскільки позивач після закінчення укладеного нею договору оренди землі від 14 грудня 2007 року, зареєстрованого 16 квітня 2009 року, укладеного на 5 років, реально могла довідатися про порушення свого права, погоджувалася на фактичну оренду її земельної ділянки відповідачем і отримувала за її використання орендну плату, усвідомлювала існування між нею і відповідачем орендних відносин, особисто отримала екземпляр договору оренди у відповідача після його державної реєстрації, суд приходить до висновку, що початком перебігу трирічного строку позовної давності для позивача за правилами ст.261 ЦК України слід вважати 17 квітня 2014 року, коли на думку позивач сплинув п`ятирічний строк дії спірного договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2007 року, зареєстрованого 16 квітня 2009 року.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідно до частини першої статті 261 ЦК України позивач звернулася до суду з позовом після спливу позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Промінь», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет

спору Василівський відділ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, відділ державної реєстрації Василівської районної державної адміністрації, про припинення договору оренди земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 06 червня 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова