Ухвала

Іменем України

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 495/4005/13-ц

провадження № 61-10259ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом.

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області заочним рішенням від 19 червня 2013 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 116,8 кв. м, житловою площею 61,1 кв. м, сарай - літ. «Г», вбиральня - літ. «В», споруди № 1-5, I, II, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 14 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року задовольнив. Скасував заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року, справу призначив до розгляду в загальному порядку.

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 28 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 залишив без розгляду.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року.

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року відхилив, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року залишив без змін.

У березні 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 08 квітня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року вже було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року.

14 травня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена всупереч вимогам процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Апеляційний суд, встановивши, що є ухвала про залишення без задоволення апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»)

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило