Справа № 684/435/16-ц
2/684/1/2019 Р І Ш Е Н Н Я
10 травня 2019 року Старосинявський райсуд Хмельницької області
головуючого судді Завадської О.П.
при секретарі Олійник Л.М.
представника позивача адвоката Сапонова О.В.
представника відповідача адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф.
третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Стара Синява справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з участю третіх осіб державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори Хмельницької області Гоменюк Олени Олександрівни, ОСОБА_2 ,
В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на 83 році життя помер його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області. 26 жовтня 2010 року батько склав на нього заповіт на все майно, який був посвідчений секретарем Заставецької сільської ради Старосинявського району. Останні роки батько важко хворів, однак не бажав залишати батьківщину і переїздити до нього в м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Тому родина спільно його доглядала, піклувалась ним, на зимовий період 2014 року було погоджено, що батько буде проживати в далекої родички ОСОБА_2 На похоронах ніхто не знав і ОСОБА_2 не розповідала, що батько склав заповіт на все майно на її сина відповідача ОСОБА_4 . Майже під завершення шестимісячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 повідомила про «дарчу» всього спадкового майна для відповідача, при цьому пообіцяла через рік продати майно йому та племінниці ОСОБА_6 , від чого в подальшому відмовилась. І лише в травні 2016 року він дізнався, що це був не договір дарування, а заповіт, посвідчений за чотири дні до смерті батька державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. 21 жовтня 2014 року за р. № 1054, яким все майно було заповідано відповідачу. Вважав, що даний заповіт батько склав, будучи в важкому психічному стані, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи змоги керувати ними, на що вказує ОСОБА_6 з телефонного спілкування з спадкодавцем. Через віддаленість місця його проживання від місця відкриття спадщини, обіцянку ОСОБА_2 добровільно врегулювати спір щодо спадкового майна, він не встиг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька.
В подальшому позивач уточнив позовну заяву в частині зміни підстав позову, та зазначив третіми особами державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. та Бондар О ОСОБА_7 І. За вищевказаних обставин висловив сумнів в добровільному волевиявленні батька заповісти все майно чужій людині, яка проживає в іншому місті та з якою він не спілкувався, тим самим автоматично скасувавши заповіт на рідного сина, в чому вбачає застосування до спадкодавця психічного тиску (примусу) з боку третіх осіб. Наполегливе схиляння ОСОБА_2 до складання спадкодавцем, який в силу життєвих обставин тимчасово проживав в її будинку та в певній мірі залежав від неї, оспорюваного заповіту вбачалось з телефонних розмов рідних з останнім. На його думку державний нотаріус при посвідчені оспорюваного заповіту порушила права заповідача та його потенційних спадкоємців по закону чи попередньому заповіту, оскільки фактично усунула останнього від особистої участі при складанні та посвідчені його заповіту, формально зіславшись на його похилий вік, без з`ясування наявності реальної хвороби чи фізичної вади, що б могли перешкоджати йому підписати заповіт.
Представник адвокат позивача підтримав уточнені позовні вимоги за обставин на їх обгрунтування.
Представник адвокат відповідача заперечила проти задоволення позову за безпідставністю. Вказала, що родичі ОСОБА_5 . відмовились його доглядати, самі ж привезли його до ОСОБА_2 , ніколи не висловлювали жодних претензій щодо його догляду. Спадкодавець за період проживання в сім`ї ОСОБА_2 отримував належний догляд та доброзичливе ставлення, яке було взаємним. Як вдячність за це ОСОБА_5 заповів своє майно ОСОБА_4 Вважає надуманою також позовну вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , оскільки така заява своєчасно подана позивачем до нотаріуса.
Третя особа ОСОБА_2 підтримала сторону відповідача, надавши аналогічні пояснення. При цьому вказала, що ОСОБА_5 самостійно вирішив скласти оспорюваний заповіт, попередньо він неодноразово висловлював бажання заповісти своє майно на когось із її родини, а оскільки вона з чоловіком самі вже люди похилого віку, тому відмовились на таку його пропозицію. Останній вирішив скласти заповіт на її сина ОСОБА_4 , з яким у нього були спільні інтереси, зокрема, бджільництво, яким вони спільно займались. Зі слів ОСОБА_5 вона знає, що про такий свій намір він розповідав позивачу, на що той не заперечив. Ніякого тиску на спадкодавця ні вона, ні члени її сім`ї не вчиняли, він спілкувався зі своєю родиною, які за життя останнього не висловлювали жодних зауважень щодо догляду за ним, не вчиняли ніяких дій, щоб забрати його від них.
Третя особа державний нотаріус Гоменюк О.О. також просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що на прохання ОСОБА_5 посвідчила заповіт за місцем його проживання через його похилий вік та стан здоров`я, з участю двох свідків, а також оскільки останній недобачав, за нього підпис на заповіті був проставлений іншою особою. Перед посвідченням заповіту вона особисто спілкувалась з ним, він чітко вказав, яке майно та на кого бажає заповісти. Проект заповіту зачитувався, роз`яснювався, перепитувався у заповідача, в тому числі і свідками, в присутності особи, яка підписала заповіт. Сумніву в добровільності складання заповіту, в розумінні змісту заповіту та в бажанні скласти заповіт не було.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 роки (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 28 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області).
21 жовтня 2014 року за р.№ 1054 державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. посвідчила заповіт від імені ОСОБА_8 , яким він все своє майно, де б воно не було, і з чого б вононе складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він матиме право, заповів ОСОБА_4
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 через похилий вік, не міг особисто прочитати текст заповіту уголос, за його дорученням, в його та нотаріуса присутності текст заповіту до його підписання зачитаний вголос запрошеними ним свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
У зв`язку з похилим віком ОСОБА_5 за його дорученням у його та нотаріуса присутності текст заповіту підписано ОСОБА_11
Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено.
Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, їх дієздатність перевірено.
Особу ОСОБА_11 , яка підписала заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено.
У зв`язку з похилим віком заповідача даний заповіт посвідчено за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії НОМЕР_2 , виданого Ілятківською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.
Крім того попередньо ОСОБА_5 склав аналогічного змісту заповіт на все майно на сина ОСОБА_3 , заповіт посвідчений Гарник Н.І., секретарем Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області 26 жовтня 2010 року за р. № 16.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за № 149/2014, заведеної 10 листопада 2014 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І.,позивач ОСОБА_3 10 листопада 2014 року особисто подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття даної спадщини по закону.
Відповідач ОСОБА_4 22 квітня 2015 року також особисто подав до даного приватного нотаріуса заяву про прийняття даної спадщини по заповіту, посвідченому Гоменюк О.О., державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори 21 жовтня 2014 року за р. № 1054.
10 березня 2016 року відповідач у вищевказаного приватного нотаріуса оформив спадкові права на домоволодіння по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р. № 267), на право власності на майновий пай та грошові вклади (свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р. № 268).
На підставі частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року, в постанові Верховного Суду справа № 359/3849/14-ц, провадження № 61-5896св18 від 14 листопада 2018 року.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.
Положеннями статті 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили добровільність волевиявлення заповідача щодо визначення відповідача своїм спадкоємцем по заповіту та неможливість по віку та стану здоров`я (поганий зір) прочитати та власноручно підписати заповіт. При цьому показання першого та останнього свідків досліджувались при проведенні судово-психіатричної експеризи.
Свідок ОСОБА_12 суду надала показання про те, що в період перебування у ОСОБА_2 спадкодавець виглядав та поводив себе нормально, адекватно, до останніх днів власноручно записував свої витрати в окремий зошит. Жодних нарікань щодо умов проживання та неналежного ставлення до нього не висловлював, лише сумував за домом. Їй відомо, що ОСОБА_5 висловлював намір своє майно передати сім`ї ОСОБА_2 На похоронах позивач ОСОБА_3 розповідав про наявність заповіту на ОСОБА_4
Допитана як свідок третя особа ОСОБА_2 надала покази аналогічні за змістом її поясненням як третьої особи.
Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що перед смертю ОСОБА_5 неодноразово в телефонних розмовах висловлював незадоволення з приводу свого становища в сім`ї ОСОБА_2 та небажання там перебувати. Під час таких телефонних розмов вона чула, як ОСОБА_2 висловлювала майнові претензії за її догляд за ОСОБА_5 Своєю поведінкою ОСОБА_2 схиляла до складання заповіту на її умовах, про це їй говорив і ОСОБА_5 В зв`язку з чим вона збиралась приїхати до них та все вияснити, проте не встигла, оскільки ОСОБА_5 помер.
З висновку судово-психіатричного експерта №710 від 27 жовтня 2017 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час складання заповіту 21 жовтня 2014 року не виявляв ознак будь-якого психічного розладу та у момент складання заповіту 21 жовтня 2014 року за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.
Таким чином, позивачем не доведено абсолютну неспроможність ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому заповіт не можна визнати недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України.
Відповідно до статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається недійсним.
Показання свідка ОСОБА_6 про вчинення психічного тиску на заповідача суд оцінює критично, як особисте сприйняття ситуації, оскільки вони не узгоджуються із показами всіх інших свідків, не підтверджені жодними належними та допустимими письмовими доказами, які б свідчили про негативний психічний стан ОСОБА_5 у момент посвідчення заповіту.
Разом з тим, як повну неспроможність заповідача у момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій і керувати ними, так і застосування фізичного та/або психічного тиску на спадкодавця, що впливали на волю заповідача, із наданих доказів судом не встановлено.
Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним оспорюваного заповіту слід відмовити.
У відповідності до положень ст. статті 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до положень ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Оскільки позивач в межах визначеного законодавством шестимісячного строку з часу відкриття спадщини прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відсутні підстави визначати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття вже прийнятої спадщини.
Відтак не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття даної спадщини.
Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,
Відмовити у визнанні недійсним заповіту, посвідченого Гоменюк Оленою Олександрівною, державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Хмельницької області 21 жовтня 2014 року за р. № 1054.
Відмовити у визначенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області 30 квітня 2002 року.

Третя особа: Старосинявська державна нотаріальна контора Хмельницької області, місце знаходження: 31400, вул. Мончака, 10 смт. Стара Синява Хмельницької області, .

Повне рішення складено 20 травня 2019 року.

Суддя _________ О. П. Завадська