Номер провадження: 22-ц/813/3925/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.,
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, юридичного департаменту Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов`язання провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до Приморського районного суду м.Одеси із позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової В.І. та юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому просив суд визнати противоправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 04 червня 2018 року за №41408676, яке було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 ; зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру, загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати Витяг із Державного реєстру; стягнути з відповідачів на користь АТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3524,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, юридичного департаменту Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов`язання провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Роз`яснено право позивача на звернення в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду від 14 грудня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м.Одеси.

В судове засідання, призначене на 31.05.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, районний суд виходив з того, що оскільки позивач просить суд захистити його порушене право шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язати провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень, т в даному випадку спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав, то фактично за змістом позовних вимог подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до суду із позовом, в якому просив визнати противоправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 04 червня 2018 року, яке було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 та зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», яким врегульовані відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст.3)

Стаття 9 Закону № 1952-IV 9 визначено правовий статус державного реєстратора прав на нерухоме майно та його повноваження.

За таких обставин, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції посилаючись на п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, обґрунтовано виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є публічно-правовим так як рішення реєстратора мають публічний характер та відповідно до ст. 19 КАС України підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що спірні правовідносини пов`язані з цивільно-правовою угодою, та справа підлягає розгляду в порідку цивільного судочинства, оскільки за правилами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Наведеним процесуальним приписам кореспондують положення ст.19 КАС України, за змістом яких адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За ч.1 ст.2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивачем заявлено вимоги до державного реєстратора Бахової В.І., як до спеціального суб`єкта, на якого покладено функції державного реєстратора. При цьому будь-яких матеріально-правових вимог позивачем не заявлено. Позовна заява не містить вимог щодо виконання цивільно-правових угод, натомість позивач просить визнати противоправними та скасувати рішення державного реєстратора №41408676, який ним вчинено. Тобто дослідженню підлягають виключно владні управлінські функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що спір є цивільно-правовим, так як бере початок з невиконання умов цивільно-правової угоди.

Таким чином, в даному випадку має місце спір між ПАТ «Дельта Банк» та Державним реєстратором, як суб`єктом, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства і є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №826/9928/15 від 04 квітня 2018 року, у справі №826/1160/17 від 16 травня 2018 року, у справі №808/8972/15 від 10 квітня 2018 року, у справі №803/1125/17 від 13 червня 2018 року.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного судом першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку відмову у відкритті провадження. Ухвала суду першої інстанції винесена з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, юридичного департаменту Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов`язання провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда