Справа № 464/1512/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/3066/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 рокув складі судді Рудакова І.П. в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача послуг з постачання теплової енергії,-

встановила:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про захист прав споживача послуг з постачання теплової енергії, покликаючись на те, що відповідачем йому незаконно та безпідставно нараховано заборгованість у сумі 2459,92 грн. за період до 01.03.16 року, оскільки він є власником квартири з 29.02.16 року та не зобов`язаний оплачувати борг попереднього власника. Незаконним вважав нарахування йому відповідачем заборгованості по оплаті інфляційних витрат - 1 565,48 грн., 3% річних - 327,16 грн. та судового збору - 800,00 гри., що разом становить 2692,64 грн.

Крім цього, вважає незаконним і нарахування відповідачем заборгованості за період з 01.03.2016 року без урахування показників квартирного лічильника та відмови перерахування заборгованості з урахуванням показів лічильника, йому не було відомо про необхідність проведення 01.11.2016 року чергової державної метрологічної повірки приладу обліку теплової енергії у квартирі. Чинне законодавство не передбачає обов`язків споживача контролювати міжповірочні інтервали проведення повірок лічильника. Відповідальність за проведення таких дій відповідно до закону лежить на відповідачеві.

Посилаючись на обставини, викладені в позові та на вимоги законодавства, просив позов задовольнити: скасувати заборгованість, що виникла до 01.03.2016 року по інфляційних витратах - 1 565,48 грн., 3% річних - 327,16 грн. та судовому збору - 800,00 грн., в загальній сумі 2 692,64 грн.; за теплову енергію (опалення) у розмірі 46 255,69 грн. за період з 01.11.2016 р. по 01.05.2017 р., у зв`язку з чим зобов`язати Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок заборгованості.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 05506460) здійснити перерахунок заборгованості за централізоване опалення (теплову енергію (опалення)) власнику (мешканцю) квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) з урахуванням згідно з показниками за період з 01.11.2016 року по 01.05.2017 року.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржив відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вважає рішення суду в цій частині необгрунтованим.

Звертає увагу, що згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. При цьому, частиною другою цієї статті Закону передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Здійснення такої повірки пов`язано із зносом певних складових рухомих частин механічного приладу обліку теплової енергії. Тому кожних 4 роки закон вимагає підтвердження похибки вимірювального приладу на точність заданим державним стандартам.

Вважає, що покази приладу обліку, який не пройшов повірку у зазначені строки, не можуть братися до уваги, як належні. Тому в період з листопада 2016 року по 19 жовтня 2017 року нарахування позивачу проводились згідно показів загального будинкового приладу обліку теплової енергії.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року в частині зобов`язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок заборгованості за централізоване опалення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Також просить повернути судовий збір в розмірі 2643 грн. за подання апеляційної скарги.

11 лютого 2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вважає рішення суду законним, справедливим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що жодної несправності (помилки) в тому числі такої, що не підлягає усуненню, засобу обліку теплової енергії, через який теплова енергія подається у квартиру, за весь період часу володіння позивачем квартирою виявлено не було, заміна лічильника не відбулась, лічильник наявний, не втрачений. Зазначає, що справність лічильника підтверджується результатами повірки, зафіксованими у Свідоцтві №1253 від 17.10.2017 року про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки: засіб вимірювальної техніки (теплолічильник єдиний Integral-V-MaXX, зав.№ 180281, виробник INTRON, Німеччина). Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про зобов`язання відповідача провести перерахунок заборгованості, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем неправомірно здійснено нарахування оплати за послуги постачання теплової енергії у квартирі за період з 01.11.2016 р. по 01.05.2017 р. згідно з показами загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії у розмірі 46 255,69 грн. та неправомірно відмовлено у їх перерахунку відповідно до показів квартирного лічильника, оскільки факт ненадання відповідачем позивачу послуг з теплопостачання у квартирі з 01.03.2016 року підтверджується належними доказами. В іншій частині заявлених позовних вимог суд не знайшов підстав для їх задоволення, оскільки немає підстав для скасування повністю заборгованості, так як іншою частиною позовних вимог зобов`язано здійснити перерахунку такої заборгованості.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14, 15).

У квартирі встановлений прилад обліку теплової енергії зав. № 180281, виробник INTRON, Німеччина, який встановлений 01.11.2012 року згідно акту ПП «ЖЕК Рідний дім».

Звертаючись із позовною заявою позивач звертає увагу, що набувши право власності на квартиру 29 лютого 2016 року він не був повідомлений про необхідність проведення 01.11.2016 року чергової державної метрологічної повірки приладу обліку теплової енергії у квартирі. Також, відповідач не повідомив про таку необхідність 01.07.2016 р. при підписанні позивачем договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води МЛКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до п. 2.2 Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за показами згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.

Позивач не отримував особисто від Відповідача жодного повідомлення про необхідність проведення чергової державної метрологічної повірки приладу обліку теплової енергії у квартирі.

Жодної несправності (поломки), в т.ч. такої, що не підлягає усуненню, засобу обліку теплової енергії, через який теплова енергія подається у квартиру, за весь період часу володіння позивачем цією квартирою виявлено не було, заміна лічильника не відбувалась, лічильник наявний, не втрачений.

Справність лічильника підтверджується результатами повірки, зафіксованими у Свідоцтві № 1253 від 17.10.2017 р. про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки: засіб вимірювальної техніки (теплолічильник єдиний Integral-V-МаХХ, зав.№ 180281, виробник INTRON, Німеччина).

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції закону на дату проведення повірки) розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до абз. 5 п.15 Правил у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

При цьому, згідно із абз.3 п. 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро, тепло-, газо- і водопостачання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне законодавство передбачає обов`язок виключно відповідача, а не позивача контролювати міжповірочні інтервали, забезпечувати вчасне проведення повірок. Чинне законодавство також передбачає відповідальність виключно відповідача, а не позивача за своєчасне проведення періодичної повірки лічильника.

Не проведення або несвоєчасне проведення повірки лічильника не може мати будь-яких негативних для позивача наслідків, у т.ч. нарахування відповідачем позивачу заборгованості у розмірі більшому, ніж відповідно до показів квартирного лічильника чи примушування позивача платити за послуги, які йому відповідачем не надавались та відповідно позивачем не споживались.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що після придбання квартири АДРЕСА_1 , послуги з теплопостачання у квартирі з 01.03.2016 року не споживалися, що підтверджується даними Акту від 01.11.2012 року, даними Акту № 74666 від 16.12.2014 p., даними Акту експлуатаційної перевірки квартирного вузла обліку № 74666 від 19.10.2017 p., в яких у графі «сумарна теплова енергія» вказано один і той самий показник - 2085.

Відтак, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що відповідачем неправомірно здійснено нарахування оплати за послуги постачання теплової енергії за період з 01.11.2016 р. по 01.05.2017 р. згідно з показами загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії у розмірі 46 255,69 грн. та неправомірно відмовлено у їх перерахунку відповідно до показів квартирного лічильника.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»- залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк