Справа № 509/2099/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів (пені), за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору найму житлового приміщення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за порушення строків внесення орендної плати згідно з договором №3 найму (оренди) квартири від 01.02.2017 р. (житлового приміщення АДРЕСА_1 ) в сумі 38 648,95 грн. та судовий збір в сумі 768, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 01.02.2017 р. ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір №3 найму (оренди) квартири. 15.01.2018 р. було укладено додатковий договір №1 до договору №3 найму (оренди) квартири від 01.02.2017 р. Відповідач сплатив заборгованість з орендної плати з порушенням встановлених договором строків, позивачем направлено досудову вимогу про сплату пені, але кошти не відповідачем не сплачено, а тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір найму житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 від 01.02.2017 р. з терміном дії до 31.01.2018 р. та додатковим договором від 15.01.2018 р. №1, в якому визначений термін дії до 31.01.2019 р.. В обґрунтування позовних вимог посилається на удаваність цього договору, оскільки договір найму приховує договір предметом якого є виключно передача грошей від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 для умовного, а не фактичного найму (користування) квартирою.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з"явилися, до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Мирошник Т. Ю. про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги за первісним позовом підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

01.02.2017 р. ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності та ОСОБА_1 уклали договір №3 найму (оренди) квартири.

Відповідно до вищевказаного договору об"єктом найму є житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_2 . Щомісячна орендна плата складає 41 178,00 грн., нараховується з моменту підписання акту прийому-передачі об"єкту найму та здійснюється безготівково у національній валюті України у вигляді предоплати за поточний місяць не пізніше п"ятого числа поточного місяця. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.01.2018 р.

15.01.2018 р. було укладено додатковий договір №1 до договору №3 найму (оренди) квартири від 01.02.2017 р., відповідно до якого з 01.02.2018 р. щомісячна плата за користування об"єктом найму складає 46 565,00 грн. та нараховується до останнього терміну найму; термін найму продовжено до 31.01.2019 р. Відповідно до вищевказаного договору закінчення терміну його дії не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору.

ОСОБА_1 продовжував використовувати об"єкт оренди до закінчення терміну найму, а саме: до 31.01.2019 р., сплатив заборгованість з орендної плати з порушенням встановлених договором строків.

Оплату заборгованості з оренди за грудень 2018 р. ОСОБА_1 розпочав з 01.02.2019 р. Оплату заборгованості з оренди за січень 2019 р. відповідач розпочав з 01.02.2019 р., що підтверджується копією квитанції №61 від 01.02.2019 р.

Згідно з пп. 9.3.1 п.9.3 договору №3 найму (оренди) квартири, порушення зобов"язань із внесення орендної плати у встановлені договором строки є підставою для застосування по відношенню до орендаря відповідальності у вигляді сплати пені у розмірі 1,0% від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.3.1 в редакції додаткового договору №1 від 15.01.2018 р. сума орендної плати за грудень 2018 р. складає 46 565, 00 грн. Як вбачається з розрахунків наданих позивачем, термін прострочення оплати за оренду складає 57 днів з 06.12.2018 р. по 01.02.2019 р., розмір пені за прострочення оплати за грудень 2018 р. складає 26 542,05 грн.

Відповідно до п.3.1 в редакції додаткового договору №1 від 15.01.2018 р. сума орендної плати за січень 2019 р. складає 46 565, 00 грн. Як вбачається з розрахунків наданих позивачем, термін прострочення оплати за оренду складає 26 днів з 06.01.2019 р. по 01.02.2019 р., розмір пені за прострочення оплати за січень 2019 р. складає 12 106,90 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу №21/03/19-01 від 21.03.2019 р. про сплату пені.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем прострочено виконання зобов"зання, оскільки протягом семи днів від 21.03.2019 р. не виконав свій обов"язок по сплаті пені.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.759,762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів укладення між сторонами договору найму (оренди) квартири, наявності прострочення виконання зобов"зань по орендній платі, і з урахуванням того, що відповідачем пеня за прострочення оплати за договором у добровільному прядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже первісний позов підлягає задоволенню.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору про визнання договору найму житлового приміщення недійсним, суд вважає відмовити з наступних підстав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому зазначив, що він заперечує дійсність договору найму житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 від 01.02.2017 р. з терміном дії до 31.01.2018 р. та додатковим договором від 15.01.2018 р. №1, в якому визначений термін дії до 31.01.2019 р., посилаючись на удаваність цього договору, оскільки договір найму приховує договір, предметом якого є виключно передача грошей від відповідача до позивача, для умовного, а не фактичного найму (користування) квартирою.

ОСОБА_1 вказує на те, що вищевказаний договір підписаний не особисто позивачем ОСОБА_2 , а її представником та відповідна довіреність не надавалась, також зазначає, що вищевказаною квартирою не користувався, ключі від квартири йому не передавалась, будь-які послуги за охорону не сплачував, не знає етажність розміщення об"єкту найму, фактичну конфігурацію квартири.

Судом встановлено, що відповідач виконував суттєву умову договору, а саме: сплачував орендну плату за квартиру, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно, з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів по справі, правові підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, удаваність вказаного вище договору.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , пеню за порушення строків внесення орендної плати в сумі 38648 (тридцять вісім тисяч шістсот сорок вісім)гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко