Справа № 444/1765/18
Провадження № 2/444/141/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

10 червня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

з участю представника позивача Муралло М.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні майном, що перебуває на праві приватної власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні майном, що перебуває на праві приватної власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 11 квітня 2000 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Галань Г.О. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачу подаровано 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 , (Реєстраційне посвідчення Серія БТІ 004937 від 18.04.2000 р. за реєстровим записом № 1499 в реєстраційній книзі №12 ). На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Данилович О.С. 27.12.2013 року позивачу подаровано 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2013 року за індексним номером 15586830, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:27).

Рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2011 року встановлено, що за даними Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації 12.01.1963 року 1/3 частина будинку АДРЕСА_2 була зареєстрована за ОСОБА_6 (донька спадкодавця) на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Рава-Руською держнотконторою 29.10.1962 р, 808.02.1964 р. 1/3 ідеальна частка вказаного будинку була зареєстрована за ОСОБА_7 (дружина) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.1964 р.

Вказаним рішенням встановленого рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих від 18 серпня 1962 р. № 791 знято з балансу Нестерівської міської ради депутатів трудящих будинковолодіння АДРЕСА_2 Нестерові та рекомендовано спадкоємцям ОСОБА_6 та ОСОБА_8 оформити право власності на свої частки.

Рішенням Жовківського районного суду від 06 травня 1997 року, яке набрало законної сили було визнано право власності в порядку спадкування на 1/3 вказаного будинку за сином спадкодавця ОСОБА_5 та підтверджено право власності у цих же частках на спадкове майно за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і саме на підставі цього рішення 23.012.1998 року була проведена реєстрація права власності в рівних частках за вказаними трьома спадкоємцями, що підтверджується даними МБТІ.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2011 року визнано недійсним рішення Нестерівської (тепер Жовківської) міської ради депутатів трудящих від 14.11.1968 року про затвердження реєстру №199 від 14.11.1968 року на будинковолодіння, які належать Нестеровській міській раді депутатів трудящих в частині реєстрації будинку на АДРЕСА_2 і скасувати рішення в цій частині.

Зазначає, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належить їй на законних підставах.

Вказує, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім цього вказує, що в будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 фактично проживає у будинку разом з дітьми, які не зареєстровані у вказаному будинку.

Наголошує, що не дивлячись на те, що неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні та користуванні своїм майном шляхом добровільного зняття з реєстрації та виселення з будинку, ОСОБА_1 продовжує і далі проживати в ньому. Крім цього наголошує, що не має доступу до своєї власності, таким чином відповідач ОСОБА_1 вчиняє перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, чим порушують її права, як власника.

Стверджує, що відповідач ОСОБА_3 в будинку не проживає, а лише зареєстрований, факт реєстрації відповідача в будинку, порушує її право власності на цей будинок, оскільки позбавляє можливості у повній мірі використовувати свій власний об`єкт права власності. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, не перебувають в родинних стосунках, договір найму з ними не укладався, обов`язків по утриманню будинку не несуть, відтак правові підстави для користування житловим приміщенням, яке знаходиться на праві приватної власності у них відсутні.

У зв`язку з чим Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання щодо позовних вимог позивача заперечила, та вказала що на даний час проживає у вищезгаданому будинку та не має куди відселятись.

Вислухавши думку учасників по справі, Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 11 квітня 2000 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Галань Г.О. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_2 подаровано 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 , (Реєстраційне посвідчення Серія БТІ 004937 від 18.04.2000 р. за реєстровим записом № 1499 в реєстраційній книзі №12 ).

На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Данилович О.С. 27.12.2013 року позивачу ОСОБА_2 подаровано 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2013 року за індексним номером 15586830, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:27).

Відповідно до ст. 1 ЖК України, право громадян на житло охороняється державою.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно розбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 109 ЖК України, виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином проживання та користування житловим приміщенням, іншими особами можливе лише за згодою власника квартири.

Окрім цього судом встановлено, що між позивачем та відповідачами не було жодних домовленостей та угод щодо проживання та користуванням даним будинком. Таким чином суд вважає, що у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 відсутні правові підстави мешкати та користуватися належним позивачу будинком.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, власники житлових будинків (квартир), які є у їх приватній власності, не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком (квартирою).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2011 року встановлено, що за даними Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації 12.01.1963 року 1/3 частина будинку АДРЕСА_2 була зареєстрована за ОСОБА_6 (донька спадкодавця) на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Рава-Руською держнотконторою 29.10.1962 р, 808.02.1964 р. 1/3 ідеальна частка вказаного будинку була зареєстрована за ОСОБА_7 (дружина) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.1964 р. Вказаним рішенням встановленого рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих від 18 серпня 1962 р. № 791 знято з балансу Нестерівської міської ради депутатів трудящих будинковолодіння АДРЕСА_2 та рекомендовано спадкоємцям ОСОБА_6 та ОСОБА_8 оформити право власності на свої частки.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовківського районного суду від 06 травня 1997 року, яке набрало законної сили було визнано право власності в порядку спадкування на 1/3 вказаного будинку за сином спадкодавця ОСОБА_5 та підтверджено право власності у цих же частках на спадкове майно за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і саме на підставі цього рішення 23.012.1998 року була проведена реєстрація права власності в рівних частках за вказаними трьома спадкоємцями, що підтверджується даними МБТІ. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2011 року визнано недійсним рішення Нестерівської (тепер Жовківської) міської ради депутатів трудящих від 14.11.1968 року про затвердження реєстру №199 від 14.11.1968 року на будинковолодіння, які належать Нестеровській міській раді депутатів трудящих в частині реєстрації будинку на АДРЕСА_2 і скасувати рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Крім цього, ст. 391 ЦК України, закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З викладеного вбачається, що через те, що відповідачі зареєстровані в даному будинку, а відповідач ОСОБА_1 безпосередньо проживає в ньому зі своїми дітьми /які не зареєстровані в ньому/ позивач позбавлений можливості у повній мірі використовувати свій власний об`єкт права власності.

На підставі викладено та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 займає будинок без достатніх правових підстав, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідача ОСОБА_1 з житлового приміщення за адресою : АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 , з будинку АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН судом не встановлено на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , - 1409,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_9 , проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН судом не встановлено на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , - 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2019 р.