Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2019 Справа №607/21182/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді В.М. Братасюка

за участі секретаря судового засідання Т.І. Созанської

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Бриковської Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та стягнення упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме 78 951, 84 грн. матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 43 826, 16 грн. упущеної вигоди та 20 000, 00 грн. моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2017 року о 18 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп, в районі 604 км + 615 м., що в Стрийському районі Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_3 , було пошкоджено належний йому сідловий тягач «DAF» р.н. НОМЕР_1 та напівпричіп «SCHWARZMULLER» р.н. НОМЕР_2 . Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №9/561 від 30.11.2017 року, вартість матеріального збитку становить 178 441, 84 грн. Крім того, враховуючи що сідловий тягач «DAF» р.н. НОМЕР_1 та напівпричіп «SCHWARZMULLER» р.н. НОМЕР_2 , використовуються позивачем в його підприємницькій діяльності, пов`язаній із перевезенням вантажів, а тому їх пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, призвело до завдання позивачу збитків, а саме упущеної вигоди в сумі 43 826, 16 грн.

Також, внаслідок ДТП йому заподіяно і моральну шкоду, яка оцінюється в 20 000 грн. і полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП, внаслідок чого, він позбавлений можливості користуватися належним йому майном в повному обсязі, вказані обставини призвели до додаткових витрат та труднощів, викликали певні незручності у повсякденному житті та необхідності вжиття заходів до відновлення ділових зв`язків і організації свого життя. У зв`язку з неможливістю тривалий час використовувати тягач та напівпричіп за його прямим призначенням, необхідністю пошуку коштів для проведення ремонтних робіт, протиправністю поведінки відповідача та тривалістю часу необхідного для відновлення порушених прав, він пережив негативні емоції та душевні хвилювання. Просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача заподіяну матеріальну та моральну шкоду, упущену вигоду, а також судовий збір.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Бриковська Д.О. щодо задоволення позову заперечила з підстав викладений у відзиві на позовну заяву. Однак, в подальшому позов визнала - частково суму матеріальних збитків в розмірі 78 951, 84 грн. матеріальної шкоди, частково моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, проте, щодо задоволення упущеної вигоди заперечила, за недоведеністю.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

Обставини справи.

09 жовтня 2017 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Citroen Jumpy» з р.н. НОМЕР_3 із причепом «Khott» з р.н. НОМЕР_4 , на якому знаходився автомобіль «Fiat Scudo» з р.н. НОМЕР_5 , та рухаючись автомобільною дорогою Київ-Чоп, в районі 604 км + 615 м, що в Стрийському районі Львівської області, порушив вимоги п.п.1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість, «дорожні умови», дорожня обстановка»), п.2.3. «б», «д», п.п. 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, як наслідок, без причин технічного характеру та перешкод, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автопоїздом в складі сідлового тягача «DAF» з р.н. НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHWARZMULLER» з р.н. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Citroen Jumpy» ОСОБА_5 помер на місці пригоди, пасажир цього ж транспортного засобу ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а автомобілям спричинено механічні пошкодження

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди сідловий тягач «DAF» з р.н. НОМЕР_1 та напівпричіп «SCHWARZMULLER» з р.н. НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_8 від 21 жовтня 2015 року та серії НОМЕР_9 від 20 жовтня 2015 року, зазнали значних механічних пошкоджень. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №9/561 від 30 листопада 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику сідельного автопоїзда у складі сідельного тягача «DAF XF 105.460» з р.н. НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHWARZMULLER SPA 3/Е» з р.н. НОМЕР_6 станом на 09 жовтня 2017 року становить 178 441, 84 грн. (сто сімдесят вісім тисяч чотириста сорок одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, становить 178 441, 84 грн.

Володільцем автомобіля «Citroen Jumpy» з р.н. НОМЕР_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , вина якого підтверджується вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2018 року.

В силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, вказаний вирок є обов`язковим для суду, що розглядає правові наслідки дій особи, в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Citroen Jumpy» з р.н. НОМЕР_3 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві Національній акціонерній страховій компанії «Оранта» (далі -ПАТ HACK «Оранта»), що підтверджується відповідним страховим полісом №АМ/0805511 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент ДТП. Згідно із вказаними вище договором страхування (полісом), укладеного з ПАТ HACK «Оранта», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 100 000 гривень (розмір франшизи 510 гривень).

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого є шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

З метою отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до ПАТ HACK «Оранта» з заявою про виплату. Листом №09-02-09/433-09 від 02 вересня 2018 року ПАТ HACK «Оранта» повідомила про узгодження суми страхової виплати у розмірі 99 490 грн. (враховуючи, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого по даному договору страхування становить 100 000 грн. (з врахуванням франшизи 510 грн.)), і в подальшому здійснила її виплату.

Оскільки визначений у договорі страхування ліміт відповідальності є недостатнім для відшкодування завданої матеріальної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 78 951,84 грн. (178 441, 84 грн. (розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням майна) - 99 490, 00 грн. (страхове відшкодування) = 78 951,84 грн.).

Законодавство, яке підлягає до застосування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Водночас відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах встановлених сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (пункт 2 частини другої статті 22 ЦК України).

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суди повинні належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).

З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Пунктом 22.3 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена ст.23 ЦК України.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових чи майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Висновки суду по суті заявлених вимог.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

(!) Враховуючи наведене та керуючись критеріями загальнолюдських цінностей суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальних збитків, підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що саме з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, а тому сума матеріальної шкоди, яка становить 78 951, 84 грн. завдана позивачу, підлягає до відшкодування відповідачем.

(!) Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді негативних наслідків в результаті ДТП, внаслідок чого, позивач позбавлений можливості користуватися належним йому майном в повному обсязі, вказані обставини призвели до додаткових витрат та труднощів, викликали певні незручності у повсякденному житті та необхідності вжиття заходів до відновлення ділових зв`язків і організації свого життя. У зв`язку з неможливістю тривалий час використовувати тягач та напівпричіп за його прямим призначенням, необхідністю пошуку коштів для проведення ремонтних робіт, протиправністю поведінки відповідача та тривалістю часу необхідного для відновлення порушених прав, позивач пережив негативні емоції та душевні хвилювання, тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 5 000 грн.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, наслідком такої протиправної поведінки.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обгрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Заявляючи вимогу про відшкодування упущеної вигоди, позивач послався на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, йому завдано майнові збитки, оскільки сідловий тягач «DAF» р.н. НОМЕР_1 та напівпричіп «SCHWARZMULLER» р.н. НОМЕР_2 , використовуються позивачем в його підприємницькій діяльності, пов`язаній із перевезенням вантажів, а тому їх пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, призвело до завдання позивачу збитків в сумі 43 826, 16 грн.

Проте, сума збитків, яку просив стягнути позивач на відшкодування упущеної вигоди, обґрунтовується умовними припущеннями про можливість отримання ним доходу, оскільки суд вбачає низку суперечностей у наданих позивачем письмових доказах, якими гуртує позовні вимоги ОСОБА_1

Зокрема заявка, яка міститься в матеріалах справи №1084 від 09.10.2017 року на зазначену суму, не є доказом того, що зазначена сума упущеної вигоди, могла б бути чистим доходом від підприємницької діяльності.

Окрім цього суд наголошує, що означена заявка не є правочином, а лише попередньою пропозицією укласти договір.

За правилами ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Судом не встановлено наявності договору, складеної товарно транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами), на вчинення вантажного перевезення транспортом позивача, вказаним в заявці №1084 від 09.10.2017 року.

Окрім цього означену вище заявку №1084 від 09.10.2017 року було сформовано на подачу автомобіля на завантаження на 9.00 годину дня в м. Калуш Івано Франківської області, а ДТП відбулося о 18.00 годині цього дня.

Суд також не сприймає аргументи позивача на підтвердження вимог в частині стягнення упущеної вигоди, адже згідно змісту заявки №1084 від 09.10.2017 року, адресою розвантаження товару зазначено Французьку республіку м. Страсбург, поряд з тим подорожній лист вантажного автомобіля, керованого ОСОБА_7 від 09.10.2017 року, копія якого (подорожного листа) наявна у справі, складено з маршрутом руху Україна - Німеччина, й посвідчення про відрядження водія автомобіля від 09.10.2017 року виписане за тим же маршрутом Україна - Німеччина.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 263, 265, 284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 78 951, 84 гривень матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою, та 5000 гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704, 80 гривень сплаченого судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк