КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/7221/18

17 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Величко Т.О., у цивільній справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

11 травня 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що у Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості 04.08.2017 зареєструвалась як така, що шукає роботу, ОСОБА_1 . 31.08.2018 року вона подала до Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості заяву про надання їй статусу безробітної, в якій повідомила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі, не забезпечує себе роботою самостійно, була ознайомлена з правилами та обов`язками зареєстрованого безробітного.

Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 31.08.2017 року № НТ170831, відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" відповідачці був наданий статус безробітної з 29.03.2016 року. Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 07.09.2017 року № НТ170907, відповідно до ст. 22, 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" відповідачці призначено допомогу по безробіттю з 07.09.2017 року. Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 10.01.2018 року № НТ180110, припинено виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю 10.01.2018 року та припинено реєстрацію з 10.01.2018 року.

За результатами розслідування складено акт №331 від 22.02.2018 року, яким встановлено, що відповідачка уклала цивільно-правовий договір № 28/1/08-17 "Про надання послуг" від 23.08.2017 року з ФОП ОСОБА_2 , строк дії договору з 23.08.2017 року по 31.12.2017 року та за надані послуги (виконані роботи) ОСОБА_1 було нараховано винагороду в розмірі 945 грн., що підтверджується актом прийому наданих послуг від 30.11.2017 року.

Посилаючись на наведене, вважав, що виплачена відповідачці допомога по безробіттю підлягає поверненню, у зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти в сумі 11475,65 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 11475 грн. 65 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 04 вересня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин, які мають істотне значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Твердження суду першої інстанції про те що, подаючи відзив на позовну заяву з пропуском встановленого строку, нею не заявлялося клопотання про поновлення процесуальних строків є безпідставним, оскільки поданий нею відзив містив таке клопотання з посиланням на поважні причини пропуску строку для подання відзиву, обумовлені неотриманням повісток на судові засідання та необізнаністю з відкриттям провадження у даній справі.

Судом першої інстанції не взято до уваги подане нею клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку на подання відзиву на позов та не постановлено ухвалу за наслідками розгляду вказаного клопотання, чим позбавлено її можливості захищати свої права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Київського міського центру зайнятості просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на її необґрунтованість. Вважає, що судом вірно не взято до уваги відзив відповідачки на позовну заяву, оскільки його подано з пропуском процесуального строку. Звертає увагу на те, що під час реєстрації в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 своєчасно не надала відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг як безробітній, а саме про факт перебування її в цивільно-правових відносинах та незаконно отримувала допомогу по безробіттю.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Київського міського центру зайнятості Нівінська Олена Анатоліївна в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2017 року Святошинською районною філією Київського міського центру зайнятості було створено персональну картку № 00008 ОСОБА_1 як такої, що шукає роботу. (а.с.7)

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 подала на ім`я директора Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій серед іншого вказала, що не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також зазначила, що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг; проінформована про обробку її персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої нею для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. (а.с.8)

Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 31.08.2017 року №НТ170831 ОСОБА_1 надано статус безробітної з 31.08.2017 року.

Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 07.09.2017 року №НТ170907 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 07.09.2017 року.

Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 10.01.2018 року № НТ180110, відповідачці було припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.01.2018 року та припинено реєстрацію з 10.01.2018 року (а.с.9).

На підставі рішення комісії з розслідування страхових випадків Київського міського центр зайнятості від 16.01.2018 року проведено звірку щодо перебування у цивільно-правових відносинах та отримання доходу ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 у листопаді 2017 року та, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 13 лютого 2009 року № 60/62, складено акт від 22 лютого 2018 року № 331. (а.с.10)

З вказаного акту вбачається, що під час обміну даними між Київським міським центром зайнятості та Пенсійним фондом України виявлено інформацію про перебування у цивільно-правових відносинах та отримані доходи у листопаді 2017 року ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 у період перебування даної особи на обліку, як безробітної. Для проведення звірки роботодавцем були надані наступні документи: 1) лист від ФОП ОСОБА_2 ; 2) цивільно-правовий договір від 23.08.2017 року №28/1/08-17; 3) акт прийому наданих послуг (виконаних робіт) від 30.11.2017 року. На підставі цих документів було встановлено, що зареєстрована як безробітна ОСОБА_1 надавала послуги (виконувала роботи) у ФОП ОСОБА_2 згідно цивільно-правового договору від 23.08.2017 року №28/1/08-17, строком дії з 23.08.2017 року по 31.12.2017 року та за надані послуги (виконані роботи) ОСОБА_1 було нараховано винагороду відповідно до умов вищевказаного договору, що підтверджено актом прийому наданих послуг (виконаних робіт) від 30.11.2017 року.

Відповідно до довідки-розрахунку Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 27.02.2018 №19, за період з 07.09.2017 року по 09.01.2018 року ОСОБА_1 виплачено 11475,65 грн. Сума надлишково виплачених коштів, що підлягає поверненню становить 11475 грн. 65 коп. (а.с. 17).

12 березня 2018 року Святошинською районною філією Київського міського центру зайнятості прийнято наказ №9 «Про відшкодування незаконно отриманих коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю». (а.с.18)

13 березня 2018 року ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення №02-26/396 щодо необхідності відшкодування коштів в розмірі 11475,65 грн. (а.с. 19). Вказаний лист було отримано відповідачкою 20.03.2018 року, проте вимоги повідомлення виконані не були.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплачених їй коштів як допомоги по безробіттю, Київський міський центр зайнятості посилався на те, що виплачена відповідачці допомога по безробіттю підлягає поверненню у зв`язку з тим, що під час реєстрації в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості в статусі безробітної відповідачка своєчасно не надала відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а саме - про факт перебування її в цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та отримання доходу.

Задовольняючи позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості виплачені їй в якості допомоги по безробіттю кошти у розмірі 11475 грн. 65 коп., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.

Пунктом 4 частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до пункту першого статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 15 червня 2015 року № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248) у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці і соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/69 від 13 лютого 2009 року, рішення про повернення коштів оформляється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що у випадку встановлення факту незаконності отримання особою матеріального забезпечення поверненню підлягає незаконно отримана сума у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку зумовлюється укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та, відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ, є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

У спірних правовідносинах Київський міський центр зайнятості зобов`язаний був довести укладання відповідачкою ОСОБА_1 цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду з одночасним доведенням отримання від цього суб`єкта такої винагороди.

З досліджених судом першої інстанції доказів , поданих позивачем , встановлено, що 23 серпня 2017 року між ОСОБА_1 «Виконавець», з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 «Замовник», з іншої сторони, було укладено цивільно-правовий договір №28/1/08-17 за умовами якого, виконавець зобов`язався надати замовнику послуги (виконати роботу) в порядку і на умовах передбачених даним договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (виконані роботи). Під послугами (роботами) в даному договорі розуміється надання виконавцем косметичних послуг, а саме послуги косметолога по нарощуванню вій. (а.с.12-14)

Згідно акту прийому наданих послуг (виконаних робіт) до цивільно-правового договору №28/1/08-17 від 30.11.2017 року, підписаного ОСОБА_1 «виконавець», з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 «замовник», з іншої сторони, винагорода за цивільно-правовим договором склала 945 грн. й підписанням даного акту сторони засвідчили, що послуги (роботи) надані (виконані) виконавцем замовнику належним чином, відповідно до умов цивільно-правового договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року та що сторони претензій одна до одної не мають. (а.с.16)

Оцінивши надані та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачка, отримуючи допомогу по безробіттю, виконувала роботу за цивільно-правовим договором й отримувала дохід, проте не повідомила центр зайнятості про укладення такого договору та отримання доходу, що є підставою для стягнення коштів, які були сплачені відповідачці як допомога по безробіттю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що такий висновок суду є помилковим, так як судом безпідставно не прийнято її відзив на позовну заяву, який містив клопотання про поновлення процесуальних строків на його подання та не постановив ухвалу за наслідками розгляду вказаного клопотання, не долучив та не дослідив надані до відзиву докази, що призвело до неповного з`ясування дійсних обставин, які мають істотне значення для справи та, як наслідок, ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі та надано відповідачці право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

З матеріалів справи вбачається, що направлені на адресу відповідачки копія позовної заяви та копія ухвали про відкриття провадження у справі повернулися до суду першої інстанції без вручення, із зазначенням причини повернення «закінчився термін зберігання».

Матеріали справи не містять відомостей про отримання відповідачкою копії ухвали про відкриття провадження та конкретну дату її отримання, з якої розпочинається відлік п`ятнадцятиденного строку на подання відзиву, встановленого судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження.

Відзив на позовну заяву надіслано ОСОБА_1 до суду 24 травня 2019 року, вказаний відзив містив клопотання про поновлення строку для його подання з посиланням на пропуск строку з поважних причин, а саме у зв`язку з неотриманням відповідачкою судових повісток до квітня 2019 року.

Частинами 1-6 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд першої інстанції, не приймаючи відзив на позовну заяву вказав, що відповідачка, подавши відзив з пропуском строку, не просила поновити пропущений процесуальний строк для його подання, тому вирішив справу у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України за наявними матеріалами.

Такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на фактичних обставинах справи, є помилковим з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву містив клопотання про поновлення пропущеного строку на його подання. Відповідно, суд першої інстанції мав розглянути вказане клопотання та вирішити питання про поновлення або про відмову в поновленні процесуального строку на подання відзиву, чого зроблено судом не було.

Усуваючи вказані процесуальні порушення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку доводам відзиву на позовну заяву та доказам, що були долучені до нього.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначала, що надані позивачем документи, які стали підставою для звернення до суду з даним позовом, були підписані нею та ФОП ОСОБА_2 помилково, оскільки, підписуючи їх вони вважали, що підписують документи за якими ФОП ОСОБА_2 надає їй послуги, а не навпаки. На підставі її звернення ФОП ОСОБА_2 було проведено внутрішню перевірку за результатами якої виявлено ненавмисну помилку допущену при укладенні договору.

До відзиву на позовну заяву відповідачкою було додано договір №28/1/08-17 про надання послуг від 23 серпня 2017 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) за умовами якого, виконавець зобов`язується надати послуги з організації та проведення тренінгу-практикуму (інформаційно-консультаційні послуги) для замовника згідно програми, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги. Пунктом 3.2. вказаного договору сторонами погоджено загальну вартість послуги, яка становить 945 грн. (а.с.194-195)

Також до відзиву було додано квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 23 серпня 2017 року з якої вбачається, що від ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 прийнято 945 грн. в якості оплати послуг з організації та проведення тренінгу-практикуму по базовому курсу нарощування вій за договором №28/1/08-17 від 23.08.2017 року.

Крім того, було додано довідку ФОП ОСОБА_2 від 22 квітня 2019 року в якій остання повідомила, що нею було проведено внутрішню перевірку за результатами якої виявлено ненавмисну помилку, допущену при укладенні договору з ОСОБА_1 . Також у цій довідці ФОП ОСОБА_2 пояснила, що з 01.08.2017 року по 01.02.2018 року між нею та ОСОБА_1 трудовий договір та цивільно-правові договори, за умовами яких ОСОБА_1 надавала чи мала надавати послуги для неї не укладалися та будь-які винагороди, грошові компенсації чи будь-які виплати ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не здійснювалися. ФОП ОСОБА_2 підтвердила укладення між нею та ОСОБА_1 цивільно-правового договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року, згідно якого вона надавала ОСОБА_1 послуги з організації та проведення тренінгу-практикуму по базовому курсу нарощування вій. Також ФОП ОСОБА_2 було повідомлено, що внаслідок ненавмисної помилки було включено до податкової звітності, що була подана в органи ДФС, інформацію про виплату винагороди за цивільно-правовим договором, яка насправді не виплачувалася, та сплачено у зв`язку з цим податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок. У даній довідці також зазначено, що про всі виявлені обставини ФОП ОСОБА_2 в лютому 2019 року було письмово повідомлено Київський міський центр зайнятості з долученням всіх документів та ДФС. (а.с.199)

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було подано копію повідомлення ФОП ОСОБА_2 від 14 лютого 2019 року адресованого Київському міському центру зайнятості, в якому відображено аналогічну інформацію, що міститься в довідці від 22 квітня 2019 року описаній вище. Окрім цього, у повідомленні на адресу Київського міського центр зайнятості від 14 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_2 просила вважати її попередній лист з додатками у відповідь на лист Київського міського центру зайнятості №18-447/09-4/18 від 22.01.2018 року таким, що не відповідає дійсності та недійсним. Також до вказаного повідомлення було додано копію договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником Київського міського центру зайнятості не заперечувався факт отримання центром вказаного уточнюючого повідомлення ФОП ОСОБА_2 від 14 лютого 2019 року та копії договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року.

Також суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , на підтвердження помилковості нарахувань (сплати) на її користь коштів в розмірі 945 грн., надано податкові документи, що мають уточнюючий характер та були подані ФОП ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, а саме: завірену копію квитанції №2 до уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за IV квартал 2017 року від 13.02.2019 року та завірену копію уточнюючого розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за IV квартал 2017 року.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції було подано копію листа (запиту) від 02.10.2019 року №02-27/1384 адресованого начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням офіційно встановити та підтвердити документами наявність чи відсутність, поданих ФОП ОСОБА_2 . уточнень, згідно довідки від 22.04.2019 року.

У відповідь на вказаний запит, листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.10.2019 року №246106/06, адресованого Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості, повідомлено, що відповідно до поданої звітності ФОП ОСОБА_2 за лютий 2019 року проведено коригування сум нарахованої заробітної плати/доходу (зменшено) гр. ОСОБА_1 щодо нарахувань за листопад 2017 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

У спірних правовідносинах Київський міський центр зайнятості зобов`язаний був довести укладання відповідачкою ОСОБА_1 цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду з одночасним доведенням отримання від цього суб`єкта такої винагороди, а також факт надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей про доходи з її вини.

Як встановлено вище, наказом Святошинської районної філії Київського міського центру від 10.01.2018 року № НТ180110, відповідачці було припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.01.2018 року та припинено реєстрацію з 10.01.2018 року (а.с.9).

На підставі рішення комісії з розслідування страхових випадків КМЦЗ від 16.01.2018 року проведено звірку щодо перебування у цивільно-правових відносинах та отримання доходу ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 у листопаді 2017 року та складено акт від 22 лютого 2018 року № 331. (а.с.10)

З вказаного акту вбачається, що під час обміну даними між Київським міським центром зайнятості та Пенсійним фондом України виявлено інформацію щодо перебування у цивільно-правових відносинах та отримані доходи у листопаді 2017 року ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 у період перебування даної особи на обліку, як безробітної. Для проведення звірки роботодавцем були надані наступні документи: 1) лист від ФОП ОСОБА_2 ; 2) цивільно-правовий договір від 23.08.2017 року №28/1/08-17; 3) акт прийому наданих послуг (виконаних робіт) від 30.11.2017 року.

Таким чином, висновок позивача про перебування відповідачки у цивільно-правових відносинах та отримання нею доходу у ФОП ОСОБА_2 , що стало підставою для припинення виплати їй допомоги по безробіттю та звернення до суду з позовом про стягнення незаконно отриманих коштів в сумі 11475,65 грн., базувався на документах поданих ФОП ОСОБА_2 та відомостях поданих ФОП ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України.

Разом з тим, з досліджених судом доказів достовірно встановлено, що ФОП ОСОБА_2 подала до Київського міського центру зайнятості повідомлення від 14 лютого 2019 року в якому зазначила, що нею було проведено внутрішню перевірку за результатами якої виявлено ненавмисну помилку, допущену при укладенні договору з ОСОБА_1 Також ФОП ОСОБА_2 . пояснила, що з 01.08.2017 року по 01.02.2018 року між нею та ОСОБА_1 трудовий договір та цивільно-правові договори, за умовами яких ОСОБА_1 надавала чи мала надавати послуги для неї не укладалися та будь-які винагороди, грошові компенсації чи будь-які виплати ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не здійснювалися. Підтвердила укладення між нею та ОСОБА_1 цивільно-правового договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року, згідно якого вона надавала ОСОБА_1 послуги з організації та проведення тренінгу-практикуму по базовому курсу нарощування вій

У вказаному повідомленні від 14 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_2 також просила вважати її попередній лист з додатками у відповідь на лист Київського міського центру зайнятості №18-447/09-4/18 від 22.01.2018 року таким, що не відповідає дійсності та недійсним. Проте вказане повідомлення ФОП ОСОБА_2 представником позивача до суду першої інстанції подано не було.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є сторонами договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року підтвердили, що між ними було укладено саме договір за умовами якого виконавець ФОП ОСОБА_2 зобов`язується надати послуги з організації та проведення тренінгу-практикуму (інформаційно-консультаційні послуги) для замовника ОСОБА_1 згідно програми, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги загальна вартість яких становить 945 грн., а договір, укладений між виконавцем ОСОБА_1 та замовником ФОП ОСОБА_2 за умовами якого, виконавець зобов`язався надати замовнику послуги (виконати роботу) косметолога по нарощуванню вій, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (виконані роботи) був підписаний ними помилково та за відсутності наміру укладати договір такого характеру, тобто є неукладеним.

Виявивши вказані недоліки при укладенні договору №28/1/08-17 від 23.08.2017 року, ФОП ОСОБА_2 повідомила про це Київський міський центр зайнятості та надала договір, який дійсно було укладено з ОСОБА_1 та який відповідав їхній волі та намірам, факт надання такого повідомлення ФОП ОСОБА_2 не заперечувався представником позивача.

Матеріали справи не містять інших доказів того, що в період з 01.08.2017 року по 01.02.2018 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір, за умовами якого ОСОБА_1 надавала чи мала надавати послуги та отримувати грошові кошти за виконану роботу (надані послуги).

При цьому помилковість нарахувань на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 945 грн. підтверджується копією квитанції №2 до уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за IV квартал 2017 року від 13.02.2019 року та копією уточнюючого розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за IV квартал 2017 року.

Наявність поданих ФОП ОСОБА_2 уточнень згідно довідки від 22.04.2019 року підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.10.2019 року №246106/06 з якого слідує, що відповідно до поданої звітності ФОП ОСОБА_2 за лютий 2019 року проведено коригування сум нарахованої заробітної плати/доходу (зменшено) гр. ОСОБА_1 щодо нарахувань за листопад 2017 року.

Вказаними документами підтверджується помилковість нарахувань на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 945 грн. та подальше коригування сум нарахованої заробітної плати/доходу шляхом зменшення нарахувань за листопад 2017 року.

Матеріали справи не місять інших доказів на підтвердження здійснення ФОП ОСОБА_2 будь-яких виплат на користь ОСОБА_1 в листопаді 2017 року.

З наданих позивачем доказів встановлено, що прийняття позивачем наказу про припинення виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю пов`язувалось саме з укладенням відповідачкою цивільно-правового договору та отриманням доходу за ним у період перебування її на обліку як безробітної та отримання допомоги по безробіттю.

На спростування вказаних доводів позивача відповідачкою ОСОБА_1 надано належні, достатні, допустимі та достовірні докази того, що нею не укладався цивільно-правовий договір, предметом якого є надання послуг за винагороду та докази того, що нею не отримувалася винагорода за таким договором в період отримання грошової допомоги по безробіттю.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про спростування відповідачкою обставин, які стали підставою припинення їй виплати допомоги по безробіттю та зверненню до суду з позовом про стягнення незаконно отриманих коштів, суд першої інстанції не з`ясував дійсні обставини справи, що мають значення для справи, не перевірив доводи позивача та заперечення відповідачки та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: