Справа № 127/2119/19
Провадження № 22-ц/801/1063/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуСправа № 127/2119/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року, ухваленого суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,
встановив:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Позовна заява мотивована тим, що за час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.04.2018 між сторонами зареєстровано шлюб, однак, спільне життя між ними не склалося. На даний час ОСОБА_2 проживає окремо, участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні не приймає.
ОСОБА_1 зазначає, що вона не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надає. Всі витрати по її утриманню та утриманню дитини позивач здійснює самостійно, а також їй допомагають батьки. Відповідач є здоровою та матеріально забезпеченою людиною, працює у військовій частині та має постійний дохід.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22.01.2019 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Вирішено питання про судові витрати. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що відповідач офіційно працює, має регулярний стабільний дохід, не має жодних вад здоров`я, всі витрати на утримання житла та дитини несе позивач; оскільки прожитковий мінімум у 2019 році для непрацездатних осіб встановлено в розмірі 1497 грн, а мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2019 становить 4173 грн, тому розмір аліментів для нормального отримання позивача повинен становити 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду від 15 березня 2019 року залишити без змін.
Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.04.2018 (а.с.5).
У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.03.2018 (а.с.6).
Сторони мешкають окремо, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , що не заперечується відповідачем (а.с.8).
ОСОБА_1 не працює, знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Встановлено, що з відповідача на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.08.2010 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2010 і до досягнення повноліття (а.с.28).
На примусовому виконанні в Замостянському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з приводу виконання вищевказаного рішення від 16.08.2010 (а.с.31).
Задовольняючи позов частково та стягуючи з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції на підставі встановлених обставин, зокрема, що малолітня дитина проживає з матір`ю, враховуючи матеріальне становище сторін, сплату відповідачем аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу, дійшов до висновку, що ОСОБА_2 має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно частини першої статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (статті 12, 81 ЦПК України).

ОСОБА_2 , з якого присуджено стягнення аліментів, рішення суду першої інстанції у цій справі не оскаржив, отже погодився з їх розміром на утримання дружини.

Оскільки з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , відповідач є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).

Крім того, як слідує із матеріалів справи (а.с.35-37), ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 та згідно даних із Єдиного державного реєстру судових рішень у вказаній справі ухвалено судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі в розмірі 1/7 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, яке постановою Вінницького апеляційного суду від 30.05.2019 скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. .
На ОСОБА_1 , як позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Позивачем всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не обґрунтовано розміру аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на її утримання 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи не зазначає, в чому конкретно полягають такі підстави для скасування рішення.
Також необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на визначення встановленої законом частки аліментів від мінімальної заробітної плати, а також прожиткового мінімуму, оскільки у відповідності до ст. 80 СК України аліменти одному з подружжя за рішенням суду присуджуються у частці саме від заробітку (доходу) другого з подружжя, а прожитковий мінімум враховується при стягненні аліментів на дитину (ст. 182 СК України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер виниклих між сторонами правовідносин, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку наявним у справі доказам та правильно визначив розмір аліментів на утримання дружини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета