Справа № 309/274/19
Провадження № 2/309/637/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого-судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судових засідань Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу укладеного між ними 20.10.2014 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за а/з №80 та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, більше року сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Через важкий матеріальний стан, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати дитину не має можливості.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити « ОСОБА_1 ».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_1 подала до суду заяву про часткове визнання позову, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу не заперечила, в частині стягнення аліментів частково в розмірі по 1400 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони проживають у шлюбі з 20.10.2014 року, який зареєстровано у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за а/з №80. Від шлюбу у них народилося одна дитина - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя. Більше року сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин.

В поданій заяві позивачка наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в цій частині позовні вимоги визнав.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання».

З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу,а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Через важкий матеріальний стан, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати дитину не має можливості.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, інших утриманців не має, згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1400 грн., суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивача - ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1400 /одна тисяча чотириста/ гривень щомісячно, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення ним повноліття. Майнового спору позивачем не заявлено.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень. Крім цього, на підставі п.2.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 180,185 Сімейного Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20 жовтня 2014 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за а/з №80 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_1 ».

Неповнолітню дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні та утриманні біля матері - ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1400 /одна тисяча чотириста/ гривень щомісячно, починаючи з 23.01.2019 року до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 гривень судового збору та на користь ОСОБА_1 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.