ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/938/18
Провадження № 22-ц/4820/960/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 674/938/18 за апеляційною скаргою Кредитної спілки «СуперКредит» на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року (суддя Артемчук В.М.) у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04.03.2015 між кредитною спілкою та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 3497 грн. під 72 % річних на строк до 04.03.2018. Відповідачем було порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 13455,35 грн., з яких: 1 грн. - заборгованість по сплаті частини тіла кредиту; 6481,12 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 22.09.2015 по 19.05.2018; 7386,35 грн. - пеня за період з 22.09.2015 по 19.05.2018. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 13455,35 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року у задоволенні позову КС «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, КС «СуперКредит» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає заочне рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неправильно були встановлені обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого було застосовано закон, що не підлягав застосуванню. Посилається на те, що суд неправильно витлумачив ст. 611 ЦК України, вважаючи, що після звернення до суду з позовом до відповідача про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків та пені за кредитним договором і наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Посилається на те, що наявність судового рішення Постійно діючого третейського суду при громадській організації «Право та обов`язок» від 15.10.2015 про задоволення вимог позивача, яке не виконане відповідачем, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору, а також сплату відповідачем процентів, нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після винесення рішення третейським судом про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування і стягнення з останнього відсотків та пені за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Такий висновок суду не в повній мірі ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Встановлено, що 04 березня 2015 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СК-46/0013/15/109/99 (а.с. 5).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредиту з розрахунку 72 % річних (п. 3.2 Договору). Згідно з п. 3.7 договору у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п. 5.1 договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 договору.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначеного у п. 3 останнього укладеного сторонами додаткового договору, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1 % від простроченої заборгованості по сплаті кредиту.

Згідно з пп. 3 п. 2.1. зазначеного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 % або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % від суми кредиту або іншого істотного порушення умов цього договору, у тому числі (але не виключно) використання кредиту не за цільовим призначенням, вказаним у п. 1.2. цього договору; невиконання позичальником обов`язків, встановлених цим договором щодо забезпечення повернення кредиту, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, договір набуває чинності з 04.03.2015 і діє до 04.03.2018.

Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит у сумі 3497 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером № 27 від 04.03.2015 зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 72 % річних (а.с. 10).

Також встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при громадській організації «Право та Обов`язок» від 15.10.2015, справа № 255/15, позов кредитної спілки задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «СуперКредит»: суму неповернутої вчасно частини кредиту в розмірі 3 366,95 грн.; суму несплачених вчасно процентів за період з 05.03.2015 по 21.09.2015 в розмірі 401,39 грн.; суму нарахованої пені за період з 28.04.2015 по 21.09.2015 в розмірі 12,03 грн.; суму сплаченого третейського збору в розмірі 1 378,00 грн. та суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 502,43 грн., що разом складає суму в розмірі 5 660 (п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 80 коп. (а.с. 54-55).

Таким чином, кредитна спілка, скористалась правом, передбаченим пп. 3 п. 2.1 кредитного договору, щодо вимоги про дострокове повернення кредиту при затриманні сплати частини кредиту та сума тіла кредиту в розмірі 3 366,95 грн. була достроково стягнута на користь кредитної спілки.

На підставі вищезазначеного рішення третейського суду, Печерським районним судом міста Києва, справа № 757/47339/15-ц, 14 листопада 2016 року видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму коштів в розмірі 5660,80 грн., який на даний час перебуває на виконанні в Дунаєвецькому районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Хмельницькій області, виконавче провадження ВП № 53965024 від 17.05.2017, що підтверджується відповідними виконавчим листом, постановою про відкриття виконавчого провадження та витягом про результат пошуку виконавчих проваджень в АСВП (а.с. 89-94).

Як вбачається із матеріалів справи, судове рішення станом на 20.02.2018 ОСОБА_3 не виконано, що підтверджується листом КС «СуперКредит» за № 398/18 від 20.02.2018, яке направлено на адресу відповідачки (а.с. 11).

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості по тілу кредиту станом на 21.09.2015 становила 3667 грн. 95 коп., з яких 3333 грн. 90 коп. - залишок заборгованості за кредитом по графіку та 34 грн. 05 коп. - прострочене тіло кредиту. Рішенням Постійно діючого третейського суду при громадській організації «Право та Обов`язок» від 15.10.2015 стягнуто на користь кредитної спілки тіло кредиту в розмірі 3 366,95 грн., а тому заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 гривня підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 19.05.2018 утворилась заборгованість по відсотках за період з 22.09.2015 по 19.05.2018 в розмірі 6079 грн. 73 коп. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як вбачається із п. 3.7 кредитного договору № СК-46/0013/15/109/99 від 04.03.2015 сторони досягли домовленості, що у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п. 5.1. договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 договору.

Суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені умови кредитного договору та прийшов до помилкового висновку про те, що після винесення рішення третейським судом про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування і стягнення з останнього відсотків.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору ОСОБА_1 повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків.

Враховуючи те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором, а саме частини тіла кредиту в розмірі 1 грн., відсотків в розмірі 6079 грн. 73 коп. за період з 22.09.2015 року по 19.05.2018 підлягає скасуванню із ухваленням судом апеляційної інстанції в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 1 гривні - частини тіла кредиту та 6079 грн. 73 коп. заборгованості по сплаті відсотків.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у вигляді пені за період з 22.09.2015 по 19.05.2018 та витрат на листування.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом приписів параграфа 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі.

Як вбачається із умов кредитного договору № СК-46/0013/15/109/99 від 04.03.2015, що укладений між сторонами, відсутня домовленість сторін про право КС «СуперКредит» нараховувати та відсутнє зобов`язання позичальника сплачувати пеню після закінчення строку дії договору. Також, зазначеним договором не врегульовано право кредитної спілки на стягнення з позичальника витрат, що понесені на листування після закінчення строку дії цього кредитного договору.

А тому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та витрат на листування, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки згідно з умовами кредитного договору сторонами не досягнуто домовленості щодо порядку нарахування позикодавцем пені за порушення зобов`язання та витрат на листування поза строками дії кредитного договору, що стали предметом позову, тому і відсутні підстави стверджувати про наявність факту порушення суб`єктивного цивільного права.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КС «СуперКредит» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1987,98 грн. (45,13 % х (1762+2643)).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «СуперКредит» задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року в частині відмови у стягненні частини тіла кредиту в розмірі 1 грн., відсотків в розмірі 6079 грн. 73 коп. за період з 22.09.2015 року по 19.05.2018 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (місцезнаходження: проспект П. Григоренка, 39-Б, офіс № 123, м. Київ, 02140; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором № СК-46/0013/15/109/99 від 04.03.2015 року, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 гривні та заборгованості по сплаті відсотків за період з 22.09.2015 по 19.05.2018 в розмірі 6079 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (місцезнаходження: проспект П. Григоренка, 39-Б, офіс № 123, м. Київ, 02140; ідентифікаційний код в ) 1987,98 грн. судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Артемчук В.М. Провадження № 22-ц/4820/960/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 19, 27