Дата документу 16.10.2019

Справа № 320/4147/19
Провадження № 2/937/3359/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

за участю секретаря Арифової Л.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В позові позивач вказує, що ОСОБА_5 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 13.09.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 7501,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_5 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 26.10.2016 позичальник помер. Спадкоємці ОСОБА_5 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 26.10.2016 по 26.04.2017. Спадкоємцем який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 20.03.2017 року була направлена претензія кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори. 10.04.2017 позивачем було отримано відповідь Мелітопольської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 03.03.2019 до спадкоємця, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 13.09.2011 становить 5116,69 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 2046,73 - заборгованість за тілом кредиту; 3069,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.09.2011 в розмірі 5116,69 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.07.2019 року позов задоволено повністю, стягнуто з відповідачів на користь позивача солідарно суму боргу 5116,69 грн.

26.07.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду. Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , інші спадкоємці спадщину не приймали. Згідно із заявленою позивачем претензією до нотаріальної контори сума боргу спадкодавця становила 4473,93 грн., проте до стягнення позивачем заявлено більшу суму 5116,69 грн. Крім того, відповідачем було добровільно сплачено позивачу 2000 грн., що підтверджується квитанціями. Тому, відповідач вважає, що вказані обставини мають істотне значення і мають бути враховані судом.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2019 року заяву про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення скасовано і справа призначена до судового розгляду у спрощеному провадженні з викликом учасників справи на 16.10.2019 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов не визнає, оскільки прийняла спадщину з боргом 4473,93 грн., з яких вже сплатила 2000 грн. Вважає, що борг неправомірно зростає після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов не визнає, оскільки вона не приймала спадщину після смерті ОСОБА_5 і не є спадкоємцем.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, судові повістки направлялись за їх зареєстрованим місцем проживання і були повернені підприємством поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання. На підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням відсутності відомостей про іншу адресу відповідачів, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та доводи сторін, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 13 вересня 2011 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надав спадкодавцю картку та кредитні кошти.

Натомість, ОСОБА_5 в повному обсязі не сплачував банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 10.03.2019 року заборгованість ОСОБА_5 становить 5116,69 грн., що складається з: 2046,73 - заборгованість за тілом кредиту; 3069,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 2016 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

20.03.2017 позивачем до Мелітопольської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлого ОСОБА_5 , включити кредиторські вимоги позивача в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком в розмірі 4473,93 грн.

10.04.2017 позивачем було отримано відповідь Мелітопольської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

03.03.2019 до спадкоємця, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відносини із кредитної заборгованості допускають правонаступництво у зв`язку зі смертю позичальника, і тому спадкоємці, які прийняли спадщину зобов`язані задовольнити підтверджені вимоги кредитора у межах вартості спадкового майна.

Проте, згідно з довідкою Мелітопольської державної нотаріальної контори від 01.02.2018 року № 141/2017/255/01-16, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_2 (а.с. 56 т. 2).

В обґрунтування позову до інших відповідачів, банк посилався на той факт, що вони були зареєстровані за місцем проживання померлого.

Проте, суд виходить з того, що положення статті 1268 ЦК України пов`язують прийняття спадщини не з фактом реєстрації місця проживання, а саме з фактом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент його смерті.

З урахуванням цього, позивачем не було доведено, що інші відповідачі, крім ОСОБА_2 , прийняли спадщину, зокрема, шляхом постійного проживання разом з померлим ОСОБА_5 на момент його смерті. При цьому, суд звертає увагу, що всі судові повістки, які направлялись відповідачам за адресою реєстрації місця проживання не були вручені і повернулись за закінчення терміну зберігання. У своїй заяві до суду відповідач ОСОБА_1 зазначила іншу адресу проживання, відмінну від місця реєстрації, і вказала на неприйняття нею спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою нотаріальної контори. На цій підставі, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до інших спадкоємців.

Надаючи оцінку заявленої банком сумі заборгованості, суд звертає увагу, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на момент смерті ОСОБА_5 загальна сума заборгованості складала 3619,71 грн.

Згідно з наданими відповідачем ОСОБА_2 квитанціями, вона сплатила по 500 грн. у квітні, травні, липні і жовтні 2017 року, всього на суму 2000,00 грн.

Проте, згідно із розрахунком заборгованості, банк після смерті позичальника продовжував проводити нарахування відсотків, що призвело до збільшення заборгованості, і навіть з урахуванням сплати 2000,00 грн. банк нарахував суму боргу 5116,69 грн. станом на 10.03.2019 року.

На переконання суду нарахування банком відсотків або будь-яких інших платежів на суму боргу після смерті позичальника є неправомірним і не ґрунтується ні на законі, ні на умовах кредитного договору. Водночас, вимога кредитора, яка може бути пред`явлена спадкоємцям позичальника, має становити суму боргу на момент смерті позичальника.

Тому, враховуючи, що на момент смерті позичальника сума боргу становила 3619 грн. 71 коп., і з цієї суми відповідач ОСОБА_2 сплатила 2000 грн., сума боргу, яка обґрунтовано підлягає стягненню становить 1619 грн. 71 коп. (3619,71 2000,00 = 1619,71 грн.).

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 614,72 грн.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299) суму заборгованості за Договором кредиту № б/н від 13.09.2011 року у загальному розмірі 1619 /одна тисяча шістсот дев`ятнадцять/ грн. 71 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299) судовий збір в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 72 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.В. Колодіна