КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Катющенко В.П.
Апеляційне провадження №22ц/824/7027/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього по виконавчому листу № 2/755/2428/18 від 20 червня 2018 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва.

Вимоги обґрунтовував тим , що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. перебуває виконавче провадження № 56651085 по виконанню виконавчого листа № 2/755/2428/18, виданого 20 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» заподіяну шкоду в розмірі 682 996 гривень 57 копійок та судовий збір в сумі 25 612 гривень 38 копійок. Постановою від 21 червня 2018 року відкрито виконавче провадження. Постановою було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно , попереджено про відповідальність за неподання вказаних документів , копію направлено сторонам виконавчого провадження .

Станом на день озернення до суду із поданням , боржник ОСОБА_1 вимоги постанови не виконав .

Як зазначає виконавець, ним відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження» здійснювались заходи щодо виконання рішення суду, зокрема , розшук майна , грошових коштів а які можливо звернути стягнення , розшук місця роботи боржника.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа-повідомлення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 липня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані особи відсутні.

В подальшому, 16 жовтня 2018 року та 22 жовтня 2018 року приватним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_2 , проте двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим провести опис квартири боржника не владо ся за можливе, про що свідчать відповідні акти приватного виконавця від 16 жовтня 2018 року та 22 жовтня 2018 року відповідно.

Крім того, 21 червня 2018 року, 19 вересня 2018 року, 05 листопада 2018 року приватним виконавцем були здійснені відповідні запити до Пенсійного фонду України щодо отримання інформації про особу боржника ОСОБА_1 , як особи, яка працює за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, згідно відповідей на які інформацію стосовно вказаного боржника знайдено не було.

Також, приватним виконавцем було здійснено відповідний запит до Пенсійного фонду України щодо отримання боржником пенсії, згідно відповідні на який, таку інформацію також знайдено не було.

19 вересня 2018 року, 25 жовтня 2018 року, 19 листопада 2018 року приватним виконавцем були здійснені запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_1 , при цьому вказана інформація у вказаному державному органі відсутня.

Разом з тим , як зазначає приватний виконавець , згідно листа-відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 в період часу 02 серпня 2018 року, 14 серпня 2018 року, 29 вересня 2019 року та 12 жовтня 2018 року здійснювалися відповідні перетини державного кордону України в частині в`їзду та виїзду з території України.

При цьому , як зазначає виконавець, сума сплаченого відшкодування в рамках виконавчого провадження є незначною, і загальна сума дорівнює 6 700 грн , платежі не є регулярними . Крім того , боржнику відмовлено у відстрочці виконання судового рішення .

На неодноразові звернення і виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду , боржник ОСОБА_1 не з`являвся і не повідомляв про причини.

Всі дії боржника на думку приватного виконавця свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення, порушення боржником вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому просив з урахуванням викладених обставин задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього по виконавчому листу № 2/755/2428/18 від 20 червня 2018 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього по виконавчому листу № 2/755/2428/18 від 20 червня 2018 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва (ВП № 56651085).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання .

У відзивах на апеляційну скаргу ТОВ « ТФС - Україна» та приватного виконавця Варави Р.С., зазначено, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, не спростовують висновків суду .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення ,що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого врядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч.4 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено судом першої інстанції , на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. перебуває виконавче провадження № 56651085 по виконанню виконавчого листа № 2/755/2428/18, виданого 20 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» заподіяної шкоди в розмірі 682 996 , 57 грн та судового збору в сумі 25 612 , 38 грн.(т.12 а.с. 31).

Постановою приватного виконавця від 21 червня 2018 року відкрито виконавче провадження ( т.12 а.с. 32). Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження .( т.12 а.с. 34-37) .

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .( т.12 а.с. 38-40).

Відповідно до листа-повідомлення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 липня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані особи відсутні.( т.12 а.с. 41).

Боржник ОСОБА_1 ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження 12 липня 2018 року ( т.12 а.с. 43).

В подальшому, 16 жовтня 2018 року та 22 жовтня 2018 року приватним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_2 , проте двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим провести опис квартири боржника не владо ся за можливе, про що свідчать відповідні акти приватного виконавця від 16 жовтня 2018 року та 22 жовтня 2018 року відповідно.( т.12 а.с. 44-45) .

Крім того, 21 червня 2018 року, 19 вересня 2018 року, 05 листопада 2018 року приватним виконавцем були здійснені відповідні запити до Пенсійного фонду України щодо отримання інформації про особу боржника ОСОБА_1 , як особи, яка працює за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, згідно відповідей на які інформацію стосовно вказаного боржника знайдено не було.

Також, приватним виконавцем було здійснено відповідний запит до Пенсійного фонду України щодо отримання боржником пенсії, згідно відповідні на який, таку інформацію також знайдено не було.

19 вересня 2018 року, 25 жовтня 2018 року, 19 листопада 2018 року приватним виконавцем були здійснені запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_1 , при цьому вказана інформація у вказаному державному органі відсутня.( т.12 а.с. 46-52)

Згідно листа-відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 в період часу 02 серпня 2018 року, 14 серпня 2018 року, 29 вересня 2019 року та 12 жовтня 2018 року здійснювалися відповідні перетини державного кордону України в частині в`їзду та виїзду з території України.( т.12 а.с. 53)

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону

України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень органів доходів і зборів щодо інформування органів доходів і зборів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких органами доходів і зборів було виявлено порушення митних правил.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, як вбачається з матеріалів подання, і встановлено судом першої інстанції ,боржником ОСОБА_1 рішення суду добровільно у повному обсязі не виконано. Сплата суми 6 700 грн ( загальна сума боргу заподіяної шкоди складає 682 996 , 57 грн та судовий збір в сумі 25 612 , 38 грн) , яка підтверджується квитанціями, не свідчить про те ,що боржник належним чином виконав рішення . Приватним виконавцем здійснені всі заходи щодо розшуку майна боржника, отримання відомостей про місце проживання боржника, його роботи .

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину , що виконавець не надав доказів того ,що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України , спростовуються довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин боржником ОСОБА_1 кордону України .

Доводи представника боржника , про те ,що ОСОБА_1 необхідно виїздити за межі України у зв`язку із роботою, будь-якими належними доказами не підтверджені , а відтак є безпідставними . До того ж, місцями призначення подорожей ОСОБА_1 за межами України були загальновідомі курортно-туристичні центри, зокрема, м. Доха ( столиця держави Катар), Париж ( столиця Франції) що в свою чергу може свідчити про те, що боржник не вживаючи заходів щодо виконання рішення за рахунок належних йому доходів, витрачає такі доходи на відпочинок та коштовні перельоти.

Як встановлено судом першої інстанції, дії ОСОБА_1 свідчать про його ухилення від виконання рішення в повному обсязі.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених законом , зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Боржник ОСОБА_1 не надав доказів на спростування доводів виконавця щодо ухилення від виконання рішення , не надав і доказів того ,що невиконання рішення зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У поданні державного виконавця, в матеріалах справи наявні докази щодо ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Отже, суд першої інстанції, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про доведеність вимог подання .

При цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, в тому числі роз`яснював права сторонам їх права та обов`язку доведення тих обставин на які вони посилались на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявленого подання , дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави , суд дійшов вірного висновку про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 20 червня 2019 року.

Головуючий

Судді