КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/3235/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Миколаєць І.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу ,-

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу, посилаючись на те, що 11 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - автомобіль CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_1. 04 грудня 2014 року постановою Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_2було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. 27 березня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Альфа страхування», обґрунтовуючи вказану заяву тим, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено на користь страхувальника суму у розмірі 32239,75 грн. У подальшому ПрАТ «СК «Альфа страхування» сплатило грошові кошти у розмірі 32239,75 грн. у порядку регресу на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування».

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_2 суму у розмірі 32239,75 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що суд безпідставно не врахував позицію Верховного суду України в справах № 6-284цс15 від 16.09.2015 року та № 6-2011цс16, в якій зазначено, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке у своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків. Суд першої інстанції помилково не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи письмовому доказу - відомостям № 9452147 про дорожньо-транспортну пригоду та довідкам ДАІ про ДТП. Дані докази підтверджують дотримання мною вимог закону про повідомлення про факт настання страхового випадку та ДТП. Наявні в справі докази свідчать про те, шо ОСОБА_3 належним чином виконувала умови договору страхування. Він також належним чином повідомив страхувальника та правоохоронні органи про факт та обставини настання ДТП. Таким чином, його вина щодо неповідомлення позивача про настання страхового випадку не була доведена в суд

по даній справі. Крім того, уважає, що ПАТ «Страхова компанія « Альфа-Страхування» звернувся до суду позовною заявою по даній справі 17 листопада 2017 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія « Альфа-Страхування» зазначило, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Про настання страхового випадку позивач довідався з претензії № 3256/18/ЦВ від 27.03.2015, яка надійшла від AT «СК «АХА Страхування» де був застрахований потерпілий від ДТП, тобто більше ніж через 5 місяців. Відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку, що є обов'язком, який установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними сими й запобігти необґрунтованим виплатам.

Стосовно строку позовної давності, то відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Основне зобов'язання було виконане позивачем 04 вересня 2015 року.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/6769725) (а.с.3).

20 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів VOLKSWAGENCADDY(д.н.з. НОМЕР_2), що належить ОСОБА_4 під кернуванням ОСОБА_5, і CHEVROLETAVEO(д.н.з. НОМЕР_1), що належить ОСОБА_3, під кернуванням ОСОБА_2 (а.с.10).

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу (а.с.11).

27 березня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Альфа страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 32239,75 грн.. Заяву було обґрунтувало тим, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило на користь страхувальника грошові кошти для відновлення пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN CADDY (д.н.з. НОМЕР_2), що належить ОСОБА_4 (а.с.7).

04 вересня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» сплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму у розмірі 32239,75 грн. у порядку регресу (а.с.15).

29 листопада 2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» звернулося до ОСОБА_2з регресною вимогою (а.с.16).

30 листопада 2016 року вказану вимогу було отримано, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та ПрАТ «СК «Альфа страхування», суд першої інстанції, пославшись на п.п. 33.1.2 ,33.1.4 пункту 33.1 статті 33, п.п. 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів, які б підтвердили поважність причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає, що рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1961-ІV), у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторно-транспортне страхове бюро України про настання ДТП. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-ІV встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року в справі № 6-2011цс16.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з викладеним у цій постанові правовим висновком і не вбачав підстав для відступлення від нього (справа № 752/9895/15-ц, провадження №61-4722 св 18, постанова від 14.02.2018 року).

Пред'явивши даний позов до ОСОБА_2, ПрАТ «СК «Альфа страхування» обґрунтовував його лише тією обставиною, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок.

Тим, що страховий випадок у даній справі є спірним, а страхова виплата здійснена позивачем є необґрунтованою, останній у позові не зазначав.

Отже, установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, унаслідок чого неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову.

Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, унаслідок чого неправильно вирішив дану справу.

Зважаючи на все вищевикладене, інші аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду, унаслідок чого воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову зі стягненням з позивача на користь відпровідача судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто у розмірі 1057,20 грн..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» ( місцезнаходження: 02160, м. Київ, вул. Соборності, 19, ) на користь ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) 1057,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук