ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2019 року

м. Київ

справа № 523/9094/16-ц

провадження № 61-16005св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року, ухвалене у складі судді Аліна С. С., та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 36 900 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1 091 доларів США 84 центів за період з 6 липня 2015 року по 30 червня 2016 року, 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 5 липня 2012 року сторонами укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у позику 45 000 доларів США, які зобов`язалася повернути протягом трьох років рівними частинами у розмірі по 1 000 доларів США щомісячно.

У визначений договором строк відповідач суму боргу повернула частково, а саме у розмірі 8 100 доларів США, у зв`язку з чим заборгованість становить 36 900 доларів США. На вимоги повернути іншу частину позики не реагує.

Також позивач вказує, що неправомірними діями відповідача щодо неповернення позики йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Суворовськогорайонного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнено з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 994 640 грн (суму, еквівалентну 36 900 доларів США на час ухвалення рішення у справі), три проценти річних у розмірі 27 951,10 грн (суму, еквівалентну 1 091 доларів США 84 центів на час ухвалення рішення у справі) за період з 6 липня 2015 року по 30 червня 2016 року.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнено з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що в обумовлений договором позики строк відповідач позику у повному обсязі не повернула, що підтверджується перебуванням боргового документа у позивача, тому вимоги позивача про стягнення неповерненої суми позики та трьох процентів річних на підставі

статті 625 ЦК України є обґрунтованими.

Відмову у відшкодуванні моральної шкоди суд мотивував тим, що відшкодування моральної шкоди у договірних відносинах допускається, якщо це прямо передбачено законом або договором. Чинне законодавство не передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, що виникли з договору позики, договором позики можливість такого відшкодування також не визначена.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року, який переглядав рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в частині задоволених позовних вимог, рішення в частині стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних залишено без змін з посиланням на його законність та обґрунтованість.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У червні 2017 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди порушили її право на подання доказів, які підтверджують необґрунтованість вимог позивача, та на звернення до суду із зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним.

Відповідач вказує, що у зв`язку з хворобою вона подавала як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте вказані клопотання не були задоволені і справу розглянуто без її участі.

Заявник зазначає, що позику у розмірі 10 000 доларів США отримував її колишній чоловік ОСОБА_3 на лікування, проте у договорі як позичальника вказана вона, оскільки ОСОБА_3 дуже хворів. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер і позику продовжував повертати їх спільний син - ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що договір позики був укладений під впливом тяжкої обставини, що вона мала намір довести суду у судовому засіданні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. Зупинено виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиції інших учасників справи

У серпні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що 5 липня 2012 року сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у позику від позивача 45 000 доларів США, які зобов`язалася повернути протягом трьох років рівними частинами у розмірі по 1 000 доларів щомісячно. На підтвердження укладення договору позики відповідачем 5 липня 2012 року написана розписка.

Відповідно до відомості погашення боргу за договором позики від 5 липня 2012 року, складеної позивачем, відповідач позику повернула частково, а саме у розмірі 8 100 доларів США, у зв`язку з чим сума боргу відповідача становить 36 900 доларів США.

Неповернення позики у повному обсязі підтверджується перебуванням боргового документа у позивача.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки суди,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, судом не встановлено.

Посилання заявника касаційної скарги на порушення її права на участь у судових засіданнях, подання доказів та зустрічного позову є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомлялася про усі судові засідання у суді першої та апеляційної інстанцій. У судове засідання, яке відбулося 26 жовтня 2016 року у суді першої інстанції, відповідач та її представник не з`явилися, причини неявки не повідомили. У судове засідання, яке відбулося 18 травня 2017 року в апеляційному суді, з`явився представник відповідача, який після відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, самовільно залишив зал судових засідань до закінчення судового розгляду.

Таким чином, відповідач та її представник мали можливість подати необхідні докази для підтвердження своїх заперечень проти вимог позивача та заявити зустрічний позов, проте своїми правами не скористалися.

Посилання заявника на те, що вона особисто не отримувала суму позики, позика була надана у меншому розмірі, а договір укладено під впливом тяжких обставин, не мають правового значення, оскільки під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 131 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи, сторони зобов`язані подати свої докази суду до початку розгляду справи по суті.

Щодо судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення виконання рішення

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки касаційний суд залишає оскаржувані судові рішення без змін, виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов