ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/1595/18
Провадження № 22-ц/4820/485/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М., (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю: позивача, представників сторін,

представника засновника Приватного підприємства «Ротен»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ротен» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Ротен» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Кульбаби А.В. від 26 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що з 06.03.2018 року його було прийнято на посаду директора Приватного підприємства «Ротен». З 08.06.2018 року він захворів у зв`язку з укусом собаки, лікувався амбулаторно, про що повідомив директора виробництва. 26.06.2018 року він отримав листа, датованого 20.06.2018 року, яким його повідомлено, що згідно протоколу загальних зборів учасників ПП «Ротен» прийнято рішення про його звільнення із займаної посади директора з 20.06.2018 року. Запропоновано з`явитися для ознайомлення з документами про звільнення та отримання трудової книжки. Лікування він закінчив 29.06.2018 року та 30.06.2018 року мав намір приступити до виконання своїх обов`язків директора. 01.07.2018 року він прибув на підприємство, новий керівник відмовився отримати листки непрацездатності, а секретар підприємства відмовилась їх реєструвати. Після цього він звернувся до т.в.о. Полянчич М.Я. для отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак остання повідомила йому, що документи знаходяться за новою адресою.

Звільнення вважав незаконним, оскільки був відсутній на роботі з поважних причин - знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності. Відповідач звільнив його без законних на те підстав, тому за ст. 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на посаді та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та заборгованість по заробітній платі за червень 2018 року в сумі 9975 грн.

З врахуванням збільшення позовних вимог, остаточно просив поновити його на посаді директора ПП «Ротен», стягнути з відповідача на його користь 32298,81 грн. заборгованості по заробітній платі за червень 2018 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57142,81 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Приватного підприємства «Ротен» з 20 червня 2018 року.

Стягнуто з Приватного підприємства «Ротен» (74090, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 359. Код ЄДРПУ 36874438) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 327 950,04 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Ротен» просить скасувати рішення суду як незаконне, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, - задовольнив клопотання про виклик свідка, долучив до справи відповідь на відзив, які подані поза межами процесуальних строків. Суд не дав належної оцінки доказам - листкам непрацездатності, недолікам і суперечностям в їх оформленні, не врахував інші письмові докази. Судом не взято до уваги суперечності у поясненнях позивача, їх розбіжність з наявними у матеріалах справи документами.

Суд не з`ясував обставини прогулу позивача 08.06.2018 року, не врахував відсутність доказів на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці.

Судом допущені порушення норм матеріального права, та не застосовано належні норми матеріального права до даних правовідносин. Призначення та звільнення директора підприємства врегульовано не тільки нормами трудового законодавства. За ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути у будь-який час припинені, що є підставою для розірвання трудового договору на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

В заяві про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду є незаконним, він як засновник ПП «Ротен» 08.06.2018 року підписав та посвідчив нотаріально протокол загальних зборів учасників ПП «Ротен» №08-06-2018 року яким звільнив ОСОБА_1 з посади директора підприємства.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 наказом №7-к від 7.03.2018 року призначений директором Приватного підприємства «Ротен» з 7.03.2018 року.

Згідно протоколу №19-06-2018 загальних зборів учасників Приватного підприємства «Ротен» прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 із займаної посади директора ПП «Ротен» із 20.06.2018 року.

8.06.2018 року о 23 годині ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою в травмпункт Хмельницької міської лікарні та йому видано листок непрацездатності серія АДО №390318 із звільненням від роботи до 10.06.2018 року. Також ОСОБА_1 видано листок непрацездатності серія АДЗ №239930 Ярмолинецьким районним центром ПМСД 11.06.2018 року із звільненням від роботи до 19.06.2018 року включно. 20.06.2018 року позивачу видано листок непрацездатності серія АДО №310648 Ярмолинецькою районною лікарнею із звільненням від роботи до 29.06.2018 року включно.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників приватного підприємства «Ротен» № 19-06-2018 від 19.08.2018 року прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 із займаної посади директора ПП «Ротен» із 20.06.2018 року.

Наказом № 32-к від 20.06.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора ПП «Ротен» за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи є незаконним, оскільки відсутній факт прогулу ОСОБА_1 08.06.2018 року в зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю цього дня, а крім того, звільнення відбулося 20.06.2018 року, в період його тимчасової непрацездатності в порушення ч.3 ст. 40 КЗпП України.

Проте з такими висновками не можна повністю погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Вказуючи про відсутність прогулу ОСОБА_1 08.06.2018 року, суд першої інстанції посилався на те, що цього дня позивач не міг виконувати службові обов`язки, оскільки перебував на лікарняному.

Проте правильно встановивши, що ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою 8.06.2018 року лише о 23 годині, суд не врахував, що це сталося по закінченні робочого часу. При цьому як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , його травмування сталося у зв`язку з укусом собаки близько 20 години 8.06.2018 року, впродовж робочого часу він був цілком працездатний і виконував свої службові обов`язки.

Відтак факт видачі лікарняного листка позивачу 08.06.2018 року не свідчить про його тимчасову непрацездатність впродовж робочого часу цього дня.

Сторони не заперечують, що позивач 08.06.2018 року перебував у приміщенні офісу ПП «Ротен» близько години з 10.10 до 11.05 год. В подальшому впродовж робочого часу ОСОБА_1 на службовому автомобілі перебував у межах міста Львова та його околиць.

Посилання позивача на те, що того дня він здійснював об`їзд полів, проводив співбесіду з кандидатом на посаду агронома, тобто, виконував обов`язки директора ПП «Ротен», не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах, відтак не приймаються до уваги.

Отже, з врахуванням наявних у справі письмових доказів - акта про відсутність позивача на робочому місці 08.06.2018 року, нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , показань свідка ОСОБА_6 апеляційний суд визнає доведеним факт відсутності позивача на робочому місці 08.06.23018 року, більш як три години, тобто прогул.

З врахуванням наведеного слід виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про відсутність прогулу ОСОБА_1 08.06.2018 року.

Згідно ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

За ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак правильним є висновок суду про те, що звільнення позивача відбулося 20.06.2018 року, в період його тимчасової непрацездатності в порушення ч.3 ст. 40 КЗпП України, тому його слід поновити на посаді директора та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Посилання апелянта на сумнівність представлених лікарняних листків не ґрунтується на доказах, відтак не приймається до уваги. Недоліки в оформленні лікарняних листків, допущені працівниками медзакладів, не спростовують факт тимчасової непрацездатності позивача у наведений в них період.

Засновник підприємства за змістом ст. 99 ЦК України дійсно має право у будь-який час припинити повноваження члена виконавчого органу, що є підставою для розірвання трудового договору на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Проте ОСОБА_1 звільнений за прогул, а не на підставі ст. 99 ЦК України, п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, що спростовує твердження апелянта про правомірність прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про незаконність звільнення та наявність підстав для поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Водночас формулювання резолютивної частини судового рішення щодо стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 327950,04 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів» є неоднозначним та може викликати складнощі на стадії виконання судового рішення.

Відтак слід змінити рішення суду, вказавши в абзаці 3 резолютивної частини рішення про стягнення 327 950,04 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з якого підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

В решті рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ротен» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про відсутність прогулу ОСОБА_1 08.06.2018 року.

Викласти абзац 3 резолютивної частини рішення так:

Стягнути з Приватного підприємства «Ротен» (74090, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 359, код ЄДРПУ 36874438) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 327 950,04 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з якого підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 29 травня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко