Справа № 576/2984/18
Провадження № 2/576/75/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.19 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді: Сапона О.В.,

з участю секретаря: Самойленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, за уточненими вимогами якого, просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 199672 грн. 45 коп. боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2017 року відповідач позичила у неї в борг 1500 доларів США, які обіцяла повернути в строк до 18 квітня 2017 року; 25 травня 2017 року відповідач позичила у неї в борг 15000 грн., які обіцяла повернути до 27 червня 2017 року; 01 вересня 2017 року відповідач взяла в неї в борг 37000 грн., які обіцяла повернути до 01 жовтня 2017 року; 18 грудня 2017 року відповідач взяла в неї в борг 600 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 18 січня 2018 року, а 12 січня 2018 року відповідач взяла в неї в борг ще 3500 доларів США та 3100 грн., які зобов`язувалась повернути в строк до 18 травня 2018 року.

Однак, взятих зобов`язань відповідач ОСОБА_2 не виконала, а тому позивач просить стягнути з неї вказану вище суму боргу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Богданов В.А. позов повністю підтримали з мотивів в ньому викладених.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно неодноразово брала в борг у позивачки гроші. Однак, визнає суму боргу лише на 3100 доларів США, які вона позичила на початку 2018 року. Решту боргів вона не визнає, так як повернула їх ОСОБА_1 як готівкою, так і шляхом перерахування грошей на картковий рахунок позивачу та її чоловіку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 18 березня 2017 року відповідач ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 в борг 1500 доларів США, які обіцяла повернути в строк до 18 квітня 2017 року; 25 травня 2017 року відповідач позичила у позивача 15000 грн., які обіцяла повернути до 27 червня 2017 року; 01 вересня 2017 року відповідач взяла в позивача в борг 37000 грн., які обіцяла повернути до 01 жовтня 2017 року;18 грудня 2017 року відповідач взяла в позивача в борг 600 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 18 січня 2018 року, а 12 січня 2018 року відповідач взяла в ОСОБА_1 в борг ще 3500 доларів США та 3100 грн., які зобов`язувалась повернути в строк до 18 травня 2018 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та якості.

Відповідно до ст. 1049 КЦ України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Судом же встановлено, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 свого зобов`язання за договорами позики не виконала, боргів не повернула, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів розписок, які та надала суду.

Тому, виходячи із вимог вищевказаних Законів, із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 199672 грн. 45 коп. боргу за договорами позики.

Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача ОСОБА_2 , що вона повернула позивачу більшу частину суми боргу, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу на підставі поданих учасником справи доказів.

В той же час, жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо погашення частини боргу, останньою суду надано не було.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 247, 274-279, 263-265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , борг за договором позики в сумі 199672 грн. 45 коп. та понесені судові витрат по сплаті судового збору в сумі 1996 грн. 72 коп. Всього стягнути 201779 грн. 17 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя