Справа № 132/2508/19
Провадження № 2/132/571/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2019 місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі судового засідання ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення їх сплати, зміну розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2019р. до місцевого суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 49749,43грн., неустойку (пеню) за прострочення їх сплати у розмірі 15099,53грн., а також змінити розмір аліментів, що стягується з відповідача на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.03.2014р. на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначила, що з відповідачем раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.03.2014р. стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2009р. і до досягнення повноліття дитиною. Відповідач судове рішення не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість за сплати аліментів у розмірі 49749,43грн., яку вона просить стягнути з відповідача, одночасно вирішити питання про стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати у розмірі 15099,53грн. Крім того, відповідно до змін до Сімейного кодексу України від 17.05.2017р., які набули чинності 08.07.2017р., змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим просить змінити розмір аліментів, встановлений попереднім судовим рішенням.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, у поданій письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заперечення з приводу правильності розрахунку неустойки (пені) не надав.

За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін.

Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у цивільній справі № 132/764/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набуло 21.04.2014р. законної сили, та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.06.2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27.03.2014р. у цивільній справі № 132/790/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яке набуло 06.04.2014р. законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014р.

Відповідно до довідки-розрахунку, складеної старшим державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Барановим Ю.Ю., заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом, виданим 11.04.2014р. Калинівським районним судом Вінницької області на підставі рішення від 27.03.2014р. у цивільній справі № 132/790/14-ц, станом на 01.05.2019р. становить 49749,43грн. Згідно цього розрахунку, зазначена заборгованість виникла за період з 01.03.2014р. по 25.04.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

З огляду на зміст заявлених вимог, предметом доказування у справі є обставини, пов`язані із виконанням боржником свого обов`язку по утриманню доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо виконання рішення суду із щомісячної сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» стосовно примусового виконання рішення суду з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Факт наявності заборгованості по сплаті аліментів підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця, при цьому, суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 6-81 цс13 від 11 вересня 2013 року, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданим позивачкою, оскільки він відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частин 7 і 8 статті 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, для збільшення або зменшення розміру аліментів, достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни матеріального стану.

Згідно зі статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (статті 192, 182, 188, 190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі.

Відповідно до внесених змін до Сімейного кодексу України від 17.05.2017р., які набули чинності 08.07.2017р., змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм права, суд вважає необхідним змінити мінімальний розмір аліментів, що стягуються за рішеннями суду на користь позивача, виходячи з діючих норм сімейного законодавства.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 49749,43грн., то в цій частині заявнику необхідно відмовити виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним нотаріусом, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з частинами 1, 2 пунктами 19, 22 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів, а згідно з частиною 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання стягнення заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Відповідно до положень частин 4, 11 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

За ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України «Про виконавче провадження» та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки борг стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів. Суд лише розглядає спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, проте не стягує таку заборгованість, оскільки стягнення заборгованості віднесено до повноважень виконавця.

Крім того, суд враховує ту обставину, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач із заявою про відрахування аліментів із заробітної плати не звертався. Аліменти на утримання дитини стягуються за виконавчим листом.

За таких обставин, при відсутності спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення такої заборгованості, а тому законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не має.

За п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 768,40грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182-183, 192, 196 СК України, вимог постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення їх сплати, зміну розміру стягуваних аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 15099,53грн.

Змінити розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.03.2014р. у цивільній справі № 132/790/14-ц, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.03.2014р. у цивільній справі № 132/790/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40коп.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 49749,43грн. позивачу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя