Справа №635/1344/18
Провадження по справі №2/635/1023/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Комерціний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1 "д" до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 14 січня 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір за яким остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних та кінцевим строком повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач належним чином свої обов'язки за договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 21 лютого 2018 року становить 80993 грн.66 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3557 грн.19 коп., заборгованості за відсотками - 69095 грн.55 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4007 грн.89 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 3833 грн.03 коп. В добровільному порядку відповідач зазначену заборгованість відшкодовувати відмовляється, тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

22 березня 2018 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області була отримана інформація щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2018 року ОСОБА_3 позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23 квітня 2018 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області, на підставі заяви відповідача, по справі було призначено підготовче судове засідання.

10 липня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просила застосувати до заявлених позовних вимог строки позовної давності.

27 серпня 2018 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі.

На підставі розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області №01-02/01 від 06.09.2018 року, у зв'язку зі звільненням судді Ільїної Г.І., було проведено повторний авторозподіл і позов було передано в провадження судді Панас Н.Л.

Ухвалою судді від 07 вересня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

12 вересня 2018 року позивачем вказанів ухвалі суду недоліки були усунуті.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року провадження по справі було відкрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Крім того, додав, що умовами надання банківських послуг встановлено, що строк дії кредитного договору встановлений, за домовленістю сторін, тривалістю 50 років.

Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала і пояснила, що спірний кредитний договір був нею підписаний під впливом шахрайських дій з боку її колишнього роботодавця. Крім того, наполягала на тому, що позивачем був пропущений строк позовної давності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 3 даної статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.08.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку від 14.01.2011 року вбачається, що ОСОБА_4 виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку Кредитка "Універсальна" (а.с.8). Анкета-заява підписана відповідачем. Крім того, 01.02.2011 року ОСОБА_4 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та про ознайомлення з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.9).

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Згідно з приписами положень ст.634, 638 Цивільного кодексу України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

В Анкеті-заяві відповідач поставила підпис, засвідчивши отримання нею 14.01.2011 року кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8, 9).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.5-7) та виписки по рахунку (а.с.92-100), 10.06.2014 року на погашення кредиту через термінал самообслуговування було сплачено 150 грн. (а.с.97). Інших дій з платіжною карткою відповідач не здійснювала. Отже, доводи позивача про те, що останній платіж по рахунку було здійснено у 2015 році не відповідають фактичним обставинам справи.

Верховним Судом в постанові від 28.03.2018 (справа №14-10 цс 18) була висловлена позиція, відповідно до якої у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Крім цього, відповідно до п.2.1.1.2.11 Договору картка діє до останнього місяці вказаного на лицевій стороні карти включно.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14.

З долученої представником позивача до матеріалів справи довідки вбачається що, на ім'я відповідача були відкриті наступні картки: останні чотири цифри 0641, термін дії якої закінчився у вересні 2012 року і з останніми чотирма цифрами 1013 - термін дії якої закінчився у січні 2013 року.

У відповідності до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки за картками, відкритими на ім'я відповідача останній платіж було здійснено 10.06.2014 року, дія картки закінчилась у січні 2013 року, а позов подано 03 березня 2018 року, суд доходить до висновку про те, що такий заявлено після спливу загальної позовної давності.

Одночасно суд враховує, що дійсно частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк зазначає, що за згодою з відповідачем, між ними була збільшена позовні давність та визначена у 50 років.

Проте, визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до наявних між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України.

А тому посилання представника позивача на те що відповідно до п.1.1.7.31 строк позовної давності збільшений до 50 років, не може бути взята до уваги.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року (№61-560св17).

За таких обставин, оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5 ст.267 ЦПК України не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Комерціний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1 "д" до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19 березня 2019 року

Суддя Н.Л.Панас