Номер провадження: 22-ц/813/2192/19
Номер справи місцевого суду: 520/3840/18
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року у складі судді Луняченка В.О.,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , уточнивши який, просила визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Євпаторія автономної Республіки Крим, матір`ю якого вона є; зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області видати свідоцтво про народження сина з вказанням запису батька і матері дитини, змінити прізвища та імена синам на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

До судового засідання позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 року позов ОСОБА_1 про визнання батьківства задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначено, що рішення є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції змін до актового запису № 191 від 21.02.2014 року, а саме: змінити по батькові дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , в графі відомості про батька зазначити ОСОБА_2 , громадянин України, уродженця міста Євпаторія Автономної Республіки Крим, паспорт № НОМЕР_1 виданий 15.09.2017 року, код органу, що видав 5112, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов в частині визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Стосовно відмови частини позовних вимог щодо зміни прізвища, імені синів ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є передчасними, оскільки позивач не зверталася до органів РАГС з відповідною заявою про зміну імені та прізвища, відомостей щодо відмови органом РАГС останній у зміні імені та прізвищ дітей матеріали справи не містять.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку

ОСОБА_2 скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, про задоволення позову у повному обсязі, а саме вважає за необхідне зміну прізвища, імені синів ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Основними доводами апеляційної скарги є посилання на те, що суд першої інстанції неповно дослідив докази, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що погодився з позовними вимогами виключно за умови присвоєння його дітям його прізвища та другого імені «ОСОБА_5».

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.11.2018 року в складі судді Кравця Ю.І. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.11.2018 року в складі суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г., Комлевої О.С. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , перебуваючи з грудня 2012 року у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Євпаторія АРК народила сина ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження останнього серії НОМЕР_2 виданим повторно 12.06.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де у графі відомості про батька батьком зазначений зі слів матері ОСОБА_12 , однак як зазначає позивач дійсним батьком малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження є ОСОБА_2 , якому вона неодноразово пропонувала визнати себе батьком, однак останній відмовлявся.

На даний час ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому Приморським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 17.06.2017 року шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 видане 17.06.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Сторони проживають разом, ведуть сумісне господарство, відповідач відносно дітей виконує батьківські обов`язки. У відношенні ОСОБА_3 2014 року народження визнає себе батьком.

У п. 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

Керуючись цим загальним правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України допускаються будь-які докази, які засвідчують походження дитини.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України, реєстрація визнання батьківства, материнства відбувається на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду і орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно п. 2.3 Положення про порядок заміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану від 26.09.2002 року №86/5 заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються: особами, щодо яких були складені ці актові записи; батьками неповнолітніх (малолітніх); піклувальниками неповнолітніх та опікунами малолітніх; опікунами недієздатних осіб; спадкоємцями померлого.

Відповідно до Положення Про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів, у статтях затверджених наказом МЮ України від 06.09.2022 року №86/5 у редакції наказу МЮ України від 10.12.2007 року №1227/5, а саме п.2.1, п. 2.4, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються за місцем проживання заявника, якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни міститься в іншому відділі реєстрації актів цивільного стану України, то відділ реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву затребує копію цього запису.

Згідно п. 2.9 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану від 26.09.2002 №86/5 підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до положень п. 2.12 зазначеного Положення на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться зміни в актові записи цивільного стану, які зазначені в рішенні суду.

Згідно «Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №86/5 від 26.09.2002 року внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, за наявності достатніх підстав проводиться державним відділом реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції, а за наявності спору між заінтересованими особами зміни в актових записах цивільного стану проводяться на підставі судового рішення. Рішення є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності відмови судом у задоволенні позовної вимоги про зміну прізвища, імені синів ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки докази звернення батьків до органів РАЦС з відповідною заявою в матеріалах справи відсутні.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець