ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/272/19 Номер провадження 22-ц/814/1643/19Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 28 893 грн. 46 коп. за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті безпідставно відкинув докази, надані Банком в обґрунтування заявлених вимог, а тому зробив помилковий висновок про недоведеність позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою та прохав надати йому кредит за платіжною карткою (а.с.10).

В цей же день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір без номера, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.10).

Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості (а.с.11).

Відповідно п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт (а.с.20).

Пунктом 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено: «Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.» (а.с.23).

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно Умов та правил надання банківських послуг (а.с.15).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», загальна сума заборгованості станом на 20.01.2019 року становить 28 893 грн. 46 коп., з яких:

18 099 грн. 31 коп. - відсотки за користування кредитом;

8 942 грн. 08 коп. - пеня;

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1 352 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено наявності заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, а саме у розрахунку заборгованості не зазначено заборгованість по тілу кредиту, на яку нараховувалися відсотки і штрафні санкції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У підтвердження заявленого розміру заборгованості за укладеним кредитним договором Банк надав суду розрахунок заборгованості (а.с.7-9), завірену світлокопію анкети-заяви (а.с.10), світлокопію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11), світлокопію (не завірену) витягу з Умов та правил надання банківських послуг … (а.с.12-26).

Проаналізувавши зміст розрахунку заборгованості, апеляційний суд встановив таке.

Згідно даних колонки «Витрати клієнтом кредитних коштів» ОСОБА_1 16.08.2017 року в останнє витратив 104 грн. 52 коп. кредитних коштів.

Згідно даних колонки «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості» ОСОБА_1 нерегулярно з 23.07.2016 року по 15.01.2019 року вносив різні суми грошей у рахунок погашення заборгованості.

Згідно даних колонок «Включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені» і «Складова заборгованості за наданим кредитом», починаючи з 01.01.2016 року, Банк нараховував відсотки, пеню і штрафи (за прострочення виконання зобов`язань) і включав ці суми у розмір заборгованості за кредитом. Загальна сума заборгованості виросла до 25 850 грн. 54 коп., саме за рахунок включення до «простроченого» тілу кредиту нарахованих процентів, пені і штрафів.

Згідно даних колонки «Нараховано відсотків на заборгованість за кредитом» Банк з 09.06.2016 року щомісячно нараховував проценти на заборгованість різними сумами до 31.08.2018 року включно, хоча загальна заборгованість за кредитом продовжувала зростати включно до 20.01.2019 року.

Наведені у розрахунку дані вказують на те, що Банк нараховував відсотки на загальну суму заборгованості за кредитом, яка включала раніше нараховані відсотки, пеню і штрафи, що суперечить як змісту ст.1048 ЦК України, так і змісту п.2.1.1.12.1, п.2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг … , згідно яких проценти нараховуються за користування кредитом (тіло кредиту), а не на боргові зобов`язання за кредитом, які включають тіло кредиту, проценти, штрафи, пеню.

З огляду на зазначене, слід зробити висновок, що наданий Банком розрахунок суперечить як вимогам закону, так і положенням Умов та правил надання банківських послуг…... Окрім того, сам по собі розрахунок заборгованості у такому виді, який долучений до справи, на переконання апеляційного суду не є достовірним і достатнім доказом наявності заборгованості у розумінні приписів ст.79, ст.80 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задля виконання вимог ст.12 ЦПК України визнав обов`язковою явку у судове засідання представника Банку (а.с.45) з метою з`ясування змісту складових заборгованості, заявленої Банком, проте позивач диспозитивно розпорядився своїми процесуальними правами та не направив свого представника у судове засідання.

У справі судом ухвалене заочне рішення, відповідач по справі не висловив свою позицію стосовно пред`явлених до нього вимог, проте ця обставина відповідно до змісту ст.2, ст.10, ст.11, ст.12, ч.1.ч.2 ст.82 ЦПК України не може слугувати підставою для суто формального підходу до вирішення спору, адже суд зобов`язаний перевірити чи підтверджені позивачем обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме про доведеність факту укладення кредитного договору не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки судом правомірно відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю розміру заборгованості.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

О.О.Панченко