Справа № 128/657/18
Провадження № 22-ц/801/1221/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуСправа № 128/657/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 128/657/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , кадастровий реєстратор Будковська Тетяна Володимирівна , про визнання незаконними рішень Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 16 сесії 6 скликання від 15 серпня 2012 року та 14 сесії 6 скликання від 24 травня 2012 року, визнання недійсними державних актів на право власності на землю від 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_9 та серії НОМЕР_1, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Ганкіної І.А.,

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися од суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , кадастровий реєстратор Будковська Т.В. , предмет і підставу якого неодноразово уточнювали.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що у 1961 році батькам позивачів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за рішенням ради членів колгоспу були відведені дві земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення селянського господарства. У 1987 році їх спільними зусиллями був побудований будинок на цій земельній ділянці, а 19 травня 1988 року на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок.

Станом на 15 квітня 1991 року у будинку проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх дочка ОСОБА_2 із своєю сім`єю.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і

збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч.1 ст. 120,123 ЦК УРСР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Рішенням Степанівської сільської ради 14-ої сесії 6 скликання від 24 травня 2012 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі в оренду на 1 рік земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 25 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Степанівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га за цією ж адресою.

Рішенням Степанівської сільської ради 16-ої сесії 6 скликання від 15 серпня 2012 року передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,5000 га в т.ч. 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_6 30 листопада 2012 року видано Державні акти на право власності на ці дві земельні ділянки серії НОМЕР_1 від та серії НОМЕР_9.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у цивільній справі №128/2591/16-ц було визнано за ОСОБА_4 , який є братом позивачів, право власності в порядку спадкування за заповітом на дві земельні ділянки, площею 0,2500 га, які знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3 та кадастровий номер 07153, які належали на праві власності ОСОБА_6

Рішення Степанівської сільської ради, на підставі яких були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 прийняті з порушенням норм Конституції та законів України, а тому є незаконними.

Також, такі рішення порушують право власності ОСОБА_1 на Ѕ земельної ділянки, яке належить останній в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З цих підстав, остаточно просили визнати незаконними рішення Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 16 сесії 6 скликання від 15 серпня 2012 року та 14 сесії 6 скликання від 24 травня 2012 року, визнати недійсними державні акти на право власності на землю від 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_9 та серії НОМЕР_1 , зобов`язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Вінницькій області внести зміни щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_4 та для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_5 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки не входили до переліку майна, належного колгоспному двору, а тому на час припинення його існування не перейшли у власність його членів - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . З цих підстав ці земельні ділянки не входили до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак не могли бути успадковані її спадкоємцем за заповітом - позивачем ОСОБА_1 Лише у 2012 році, після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_6 звернувся із заявою про приватизацію земельних ділянок, які перебували в його користуванні. Таким чином, позивачами не доведено, що на момент приватизації ОСОБА_6 спірних земельних ділянок були допущені порушення, які є підставою для скасування рішень Степанівської сільської ради та визнання недійсними Державних актів на право приватної власності на землю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що суд першої інстанції не врахував положення статей 63-70 ЗК УРСР ( в редакції 1970 року, чинного на момент будівництва житлового будинку), згідно з якими кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу та дійшов помилкового висновку, що спірні земельні ділянки не входили до складу майна колгоспного двору. Отже, Степанівська сільська рада не мала повноважень на розпорядження цими земельними ділянками шляхом їх безоплатної передачі ОСОБА_6 Відповідно до положень ч.1 ст. 119 ЗК України члени колгоспного двору ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали рівні права звернутися з клопотанням про надання у власність чи користування земельної ділянки, якою вони спільно користувалися, а оскільки спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є позивач, то до неї в порядку спадкування перейшло право на приватизацію Ѕ частки земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Рішенням Степанівської сільської ради від 15 серпня 2012 року було порушено її право, оскільки надано право власності на спірні земельні ділянки лише одному члену колгоспного двору - ОСОБА_6 .

Від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, розгляд справи здійснювати у відсутність представника Головного управління Держгеокадастру У Вінницькій області. Зазначив, що вирішення питання, яке є предметом спору, не належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходили.

Відповідач ОСОБА_3 також повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З цих підстав, апеляційний суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, які не з`явилися, належним чином повідомлених про дату та час розгляду справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

По справі встановлено, що відповідно до ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 02 червня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1988 року, цілий житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 (т.1 а.с. 19).

Згідно з копією виписки з погосподарської книги Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області по особовому рахунку № НОМЕР_6 за 1991-1995 роки за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_6 (голова двору); ОСОБА_7 (дружина); ОСОБА_9 (зять); ОСОБА_2 (дочка); ОСОБА_10 (внучка) та ОСОБА_11 (внучка) (т.1 а.с. 21 звор.).

Згідно з копією виписки з погосподарської книги Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області по особовому рахунку № НОМЕР_7 за 1991-1995 роки за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_6 (голова двору); ОСОБА_7 (дружина); ОСОБА_3 (дочка); ОСОБА_13 (онука); ОСОБА_14 (онук) та ОСОБА_15 (зять) (т.1 а.с. 5 звор.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 15 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 234 звор.).

Відповідно до копії рішення 14 сесії 6 скликання Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24 травня 2012 року було вирішено: «1. Надати дозвіл громадянину ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації по передачі в оренду на 1 рік земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,25 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, з них по угіддях: 0,25 га - рілля, яка розташована на території Степанівської сільської ради, в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 ; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 2. Громадянину ОСОБА_6 замовити в відповідній землевпорядній організації розробку документації, вказаної в п. 1. 3. Громадянину ОСОБА_6 - виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст. 40 Земельного кодексу України. 4. Термін дії дозволу становить 1 рік з моменту прийняття рішення. 5. Контроль за виконанням цього рішення - покласти на землевпорядника сільської ради Дрозд О.В .» (т. 1 а.с. 25).

Також, відповідно до копії рішення 16 сесії 6 скликання Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15 серпня 2012 року було вирішено: «1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5000 га. 2. Передати у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5000 га, в т.ч. 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і 0,2500 га - для ведення особистого селянського господарства. 3. Видати гр. ОСОБА_6 державні акти на право власності на земельні ділянки в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5000 га, в т.ч. 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і 0,2500 га - для ведення особистого селянського господарства. 4. Землевпоряднику сільської ради - внести зміни в земельно-облікові документи. 5. Гр. ОСОБА_6 - використовувати земельні ділянки відповідно до цільового призначення, суворо дотримуватися вимог Земельного кодексу України» (т.1 а.с. 24).

На підставі рішення Степанівської сільської ради 16 сесії 6 скликання від 15 серпня 2012 року ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 30 листопада 2012 року було видано Державний акт серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, що розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_10 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07153, що підтверджується його копією (том № 1 а.с. 48).

Також на підставі рішення Степанівської сільської ради 16 сесії 6 скликання від 15 серпня 2012 року ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 30 листопада 2012 року було видано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, що розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_11 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07152, що підтверджується його копією (том № 1 а.с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі № 128/2591/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права на спадщину в порядку спадкування за заповітом, яке набрало законної сили 14 червня 2018 року відповідно до постанови Апеляційного суду Вінницької області, позов було задоволено частково та визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом від 23 жовтня 2012 року після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на: 5/12 частки (1/2 та 1/8 частки) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акта від 27 червня 2003 року серії НОМЕР_12 ; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_11 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акта від 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15 серпня 2012 року; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_10 , для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акта від 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_9 , виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради, Вінницького району та області від 15 серпня 2012 року; майновий пай в розмірі 6177,00 грн. в пайовому фонді майна Сільськогосподарського орендного підприємства «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, який належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_13 .

Вказаним рішенням було встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав колгоспному двору. Станом на 1986-1990 р.р. в колгоспному дворі було зареєстровано лише подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Тому їх частки є рівними і складають по 1/2 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка на все своє майно залишила заповіт на ім`я своєї дочки ОСОБА_1 .

На час смерті спадкодавиці, її чоловік ОСОБА_6 вже досяг пенсійного віку і крім того, мав групу інвалідності, тому вважається таким, що має право на обов`язкову частку в спадковому майні незалежно від змісту заповіту.

Спадщину після смерті своєї дружини він фактично прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, проте за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори він не звертався.

Спадкоємиця за заповітом - ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини також не зверталась, і лише рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року їй було встановлено факт постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Враховуючи наявність заповіту, спадкова частка ОСОБА_1 від 1/2 частки колгоспного двору складає 3/4 частки, а обов`язкова частка ОСОБА_6 складає 1/4 частку.

Після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку колгоспного двору і на 1/4 частку (1/8 частку від цілого колгоспного двору), яку він успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_7 . Тобто, спільно йому належить 5/8 частки колгоспного двору. 23 жовтня 2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно, на випадок своєї смерті, заповів своєму сину ОСОБА_4 Спадкоємицями, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, є його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Всі спадкоємці прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 , звернувшись у визначений законом строк до нотаріальної контори з письмовими заявами про прийняття спадщини.

Таким чином, успадкована частка колгоспного двору ОСОБА_1 становить 23/48 частки; успадкована частка колгоспного двору ОСОБА_4 становить 5/12 частки, а успадкована частка колгоспного двору ОСОБА_2 становить 5/48 частки, що спільно становлять одну цілу частку колгоспного двору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовували свої вимоги тим, що спірні земельні ділянки належали до майна колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як члени колгоспного двору набули право власності на ці земельні ділянки у рівних частках, а відтак Степанівська сільська рада не мала права розпоряджатися спірними земельними ділянками. Такими рішеннями Степанівської сільської ради порушені права спадкоємців ОСОБА_7 - ОСОБА_1 та інших членів колгоспного двору, які мають право на частку в його майні.

Відповідно до ст. 90 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) земля, її надра, води і ліси є у виключній власності держави і надаються тільки в користування. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Згідно з ст. 13 ЗК УРСР (в редакції 1970 року, чинній на момент набуття права власності на будинковолодіння) земля в Українській РСР надається в користування , зокрема, колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам, громадянам СРСР.

Відповідно до статей 56, 58 ЗК (в редакції 1970 року, чинній на момент набуття права власності на будинковолодіння) землі, надані колгоспові за державним актом на право

користування землею, складаються із земель громадського користування і присадибних земель .

Присадибні землі використовуються для надання присадибних земельних ділянок колгоспним дворам, а також сім`ям робітників і службовців та інших громадян, які проживають на території колгоспу.

Статтями 63-64 ЗК УРСР (в редакції 1970 року, чинній на момент набуття права власності на будинковолодіння) передбачено, що кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу.

Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями. Присадибна ділянка не може передаватися в користування іншим особам або оброблятися з застосуванням найманої праці. Право колгоспного двору на присадибну ділянку засвідчується записом в земельній шнуровій книзі колгоспу.

Присадибна земельна ділянка надається колгоспному двору за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених); її розміри встановлюються з урахуванням кількості членів двору та їх трудової участі в громадському господарстві колгоспу.

Згідно з ч.2 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Відповідно до статей 13-16 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) земля громадянам надавалась в безоплатне, безстрокове або тимчасове користування в порядку відведення на підставі, зокрема, рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів.

За вимогами статті 20 цього Кодексу право землекористування громадян, які проживали в сільській місцевості, засвідчувалось записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Статтями 3, 6, 17 Земельного Кодексу України 1990 року передбачено право громадян на одержання безоплатно у власність земельних ділянок, які знаходились у їх користуванні, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Зазначені земельні ділянки передавались у власність громадянина на підставі його заяви та матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо) за рішеннями сільських, селищних, міських рад народних депутатів, або їх виконавчих органів.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Виходячи з вищевказаних положень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що земельна ділянка, яка перебувала у користуванні членів колгоспного двору, не належала на праві власності колгоспному двору і не перейшла у власність його членам на момент припинення існування колгоспного двору.

Члени колгоспного двору могли реалізувати своє право на безоплатну передачу земельної ділянки, в порядку, передбаченому статтями 3, 6, 17 ЗК України 1990 року.

Як встановлено судовим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі № 128/2591/16-ц, членами колгоспного двору були лише ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а тому доводи позивача в частині, що оспорювані рішення Степанівської сільської ради порушують права будь-яких інших членів колгоспного двору є безпідставними.

За життя ОСОБА_7 правом на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні не скористалася.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, ОСОБА_1 - як спадкоємиця за заповітом ОСОБА_7 не успадкувала право власності на спірні земельні ділянки після смерті матері, оскільки на момент відкриття спадщини таке право спадкодавцеві не належало.

Відповідно до частин першої, другої ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

За змістом ст. 121 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 ст. 122 ЗК України).

За змістом статей 125, 126 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного

користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_6 в порядку, передбаченому вищевказаними нормами права звернувся із заявою про приватизацію земельних ділянок в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5000 га, в т.ч. 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і 0,2500 га - для ведення особистого селянського господарства та отримав Державні акти на право власності на них.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення Степанівською сільською радою порядку надання ОСОБА_6 права власності на земельні ділянки в порядку безоплатної приватизації, незаконність рішень 14 сесії 6 скликання Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24 травня 2012 року та 16 сесії 6 скликання Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15 серпня 2012 року, та наявність підстав для скасування Державних актів на право власності на землю, виданих ОСОБА_6 30 листопада 2012 року на підставі таких рішень.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку наявним у справі доказам дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун