Справа № 350/2002/18
Провадження № 22-ц/4808/627/19
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без повідомлення учасників справи матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 19 лютого 2019 року, постановлену в складі судді Максиміва І.В. в смт. Рожнятові,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з заявою про встановлення факту народження дитини.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30 липня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 . Сімферопольським клінічним пологовим будинку №1 30 січня 2017 року видано медичне свідоцтво про народження 27 січня 2017 року дівчинки, серія 35 №005598 матір`ю якої є ОСОБА_3 Свідоцтво виконано за формою 103/у та видано на тимчасово окупованій території, тому не є підставою для видачі свідоцтва про народження дитини відділами реєстрації актів цивільного стану України. Просили встановити факт народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Сімферополь, АР Крим, мати - ОСОБА_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04 лютого 2019 року залишено без руху заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини і надано строк для усунення недоліків заяви - сплати судового збору.

У зв`язку і невиконанням вимог суду щодо усунення недоліків заяви, ухвалою Рожнятівського районного суду від 19 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини повернуто заявникам разом з доданими до неї документами.

На дану ухвалу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, з передачею справи для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначають, що заява стосується встановлення факту, що має юридичне значення подана у зв`язку із тимчасовою окупацією територією України, що призвела до порушення права власності на майно, оскільки встановлення факту народження заявнику потрібно для підтвердження юридичного факту, що має значення для реєстрації народження дитини створення умов здійснення певних майнових прав, зокрема для отримання державної допомоги при народженні дитини. Вказує, що згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, зазначені вище майнові права можуть бути віднесені до категорії майнових і при подачі таких заяв вони звільненні від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", так як проживають на окупованій території України.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниками не усунуто недоліки заяви, вказані в ухвалі Рожнятівського районного суду від 04 лютого 2019 року, якою залишено заяву без руху в силу того, заявниками не сплачено судовий збір та не зазначено доказів, які підтверджують, що заявники звільнені від сплати судового збору, тобто мають статус внутрішньо переміщених осіб, щоб бути звільненими від сплати судового збору. Крім цього, не виконані вимоги п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України про те, що заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Сімферополь, АР Крим, мати - ОСОБА_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04 лютого 2019 року залишено без руху заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини і надано строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня отримання зазначеної у хвали та сплати судового збору .

У зв`язку з невиконанням вимог про усунення недоліків заяви, ухвалою Рожнятівським районним судом 19 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини повернуто заявникам.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_1 АР Крим.

ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 30 липня 2016 року та копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 27.01.2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є громадянами Російської Федерації (а.с.28,30).

За змістом ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України.

За змістом ч.2 ст. 12-1 вказаного Закону передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місцяпроживання (перебування) чи місцезнаходженняяких знаходитьсяна тимчасово окупованій територіїі які не мають офіційної електронної адреси,повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланнямна веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на офіційному веб-порталі судової влади з посиланнямна веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень розміщено ухвалу Рожнятівського районного суду від 04 лютого 2019 року, якою залишено без руху заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини і надано строк для усунення недоліків заяви - сплати судового збору (а.с. 63) .

Посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що подана ними заява про встановлення факту народження дитини стосується факту, що має юридичне значення, та подана у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, що призвела (або може призвести) до порушення права власності на майно, а тому на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору не заслуговують на увагу, оскільки зазначені вимоги закону поширюються на осіб, які вимушено переселені з тимчасово окупованих територій України.

Зважаючи на те, що заявники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не подали доказів того, що вони являється вимушеними переселенцями з тимчасово окупованої території України, натомість згідно поданої заяви ОСОБА_2 проживає в м . Севастополь , тобто на окупованій території України, ОСОБА_1 проживає в м. Артемівськ, Донецької області , судом першої інстанції правильно повернуто заяву про встановлення факту народження дитини заявникам і враховано, що відсутні підстави для звільнення заявників від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Таким чином, заявникам слід сплати судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду в розмірі 384, 2 грн (1921 х 0,2).

Разом з тим, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року відстрочено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 384 грн. 20 коп. до ухвалення судом рішення у справі.

Тому, на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.175,177,185,368, 375, 381,383, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. Ухвалу Рожнятівського районного суду від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного по 191, 10 грн ( сто дев`яносто одній гривні 10 коп.) судового збору в дохід держави.

Постанова набирає чинності з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський