Справа № 472/315/19
Провадження №2/472/228/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" травня 2019 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Кучерявенко С.С.,
при секретарі Чорної О.В.
представника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до закінчення навчання та судові витрати.
Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що її мати ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей, її та ОСОБА_5
15 липня 2016 року Веселинівським районним судом було ухвалено рішення по цивільній справі № 472/530/16- ц відповідно до якого з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно ,але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 червня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 18 років та відповідач припинив сплату аліментів.
На даний час вона продовжує навчання в Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на другому курсі на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги. На даний час знаходиться на повному утриманні матері.
Відповідач допомоги в добровільному порядку не надає. Останній працює в фермерському господарстві "Горизонт" та має постійний дохід, а тому має можливість надавати грошову допомогу на її на утримання.
12.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання і представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох спільних дітей - ОСОБА_2 (позивача) , яка є повнолітньою та ОСОБА_5 , які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні.
Відповідно до рішення Веселинівського районного суду по цивільній справі № 472/530/16- ц з відповідача стягнуто на користь матері позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 червня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.
На даний час позивач повнолітня та відповідач припинив сплату аліментів.
Відповідно до довідки №05/1-18 від 14.01.2019 року, яка видана Вінницьким Національним медичним університетом імені М.І. Пирогова, Латій О.В. є студентом 2 курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю "Медицина" з 01.09.2017 року.
Матір позивача ОСОБА_4 працює головним спеціалістом у Головному територіальному управлінні юстиції у Миколаївській області, отримує заробітну плату та самостійно утримує свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Крім того у ОСОБА_4 на утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_6 ..
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.
Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з`явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.
Згідно ч. 1ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу).
У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, яка продовжує навчання.
Обов`язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статей 199-201 Сімейного КодексуУкраїни і норми статті 185 Сімейного Кодексу України до таких правовідносини не застосовуються.
Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Таким чином, враховуючи матеріальне становище позивача ОСОБА_2 , яка навчається на другому курсі Вінницького Національного медичного університету імені М.І. Пирогова, на денній формі навчання за контрактом та не має можливості працювати, потребує витрат на проживання, проїзд, харчування, яка знаходиться на повному утриманні матері, яка не може в повній мірі забезпечити її матеріально, а відповідач працює в фермерському господарстві "Горизонт" та має постійний дохід, суд дійшов до переконання, що позов ОСОБА_2 в частині стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі в сумі 1500 гривень щомісячно на її утримання підлягаєзадоволенню в повному обсязі.
Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.
За змістом ст.133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд приходить до висновку, що наданих позивачем документів недостатньо для підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141,258,264-265,267-268,430ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 199-200 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у зв"язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі 1500,00 (одна тисяча п"ятсот) гривень щомісячно, до закінчення нею навчання, тобто до 01 липня 2023 року, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи стягувати з 25 лютого 2019 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В частині стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в сумі 500 грн на правничу допомогу адвоката - відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2019 року.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко