Справа № 188/1458/18
Провадження № 2/188/56/2019
18 березня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Місюра К.В.
при секретарі: Хандрига Л.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився
від відповідача-1: не зявився
від відповідача-2: не зявився
від відповідача-3: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу
за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» (м. Дніпро)
Відповідача-1: ОСОБА_1 (с.Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області)
Відповідача-2: ОСОБА_2 (смт. Петропавлівка Дніпропетровської області)
Відповідач -ОСОБА_3 (смт. Петропавлівка Дніпропетровська область)
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачами зобовязань за кредитним договором № 1539/17 від 09.06.2017р. щодо своєчасної оплати коштів за користування кредитом у встановлений договором строк.
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд, керуючись ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 4.2. Договору нарахування процентів здійснюється за строк користування кредитом та нараховується по-перше: на залишок заборгованості за кредитом у день отримання грошових коштів, по-друге: щомісячно із розрахунку 2,7% на залишок заборгованості за кредитом. Тип процентної ставки є фіксованим. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (зарахування на рахунок позичальника або видача готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитора або внесення в касу кредитора готівкою) включно.
Проте відповідач-1 неналежним чином не виконував свої зобовязання по Кредитному договору. Порушення при виконанні зобовязання полягає в тому, що Відповідач -1 несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.4.4 Кредитного договору за кожен день прострочення платежу.
Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості Відповідач -1 повинен повернути:
В якості забезпечення виконання зобовязань Відповідачем 1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений Договір поруки № 1539/17 від 09.06.2017 року між позивачем відповідачем -1, відповідачем-2 та відповідачем -3. Підписуючи зазначений договір позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати погашення кредиту та відсотків по ньому за користування кредитом у відповідності з п. 1.1. Договору з повним погашенням кредиту та відсотків по ньому.
Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та втрачає свою силу з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання (п. 4.1. Договору).
Між тим представник відповідачів в своєму клопотанні посилається на ст..253 ЦК України, а також на постанову ВСУ від 21 жовтня 2015 року та просить суд відмовити у частині стягнення процентів за користування кредитом у звязку з перебігом строку позовної давності.
Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).
Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).
Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252255 ЦК.
При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).
За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами з 10 по 16 число кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.
Така ж правова позиція викладена в постанові ВСУ від 19.03.2014 року №6-20цс14.
Між тим, як встановлено з матеріалів справи відповідачем-1 остання сума погашення платежу була здійснена 11.01.2018 року, а банк звернувся до суду 05.10.2018 року, тобто позивачем не пропущений строк для звернення до суду за вимогами про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Також, обовязок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти встановлює ч. 1 ст. 1054 ЦК України.
Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Доказів оплати грошових коштів за спірний період в повному обсязі відповідач-1 не надав, доводи позивача щодо боргу по кредиту за спірний період не спростував.
12.12.2017 р. у звязку з наявністю боргу відповідача-1 по сплаті кредиту позивач звернувся до відповідачів з вимогою до 26.12.2017 р. погасити у повному обсязі отриманий кредит, відповідно до умов Договору.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов Договору поруки, порука не є припиненою.
Доказів в підтвердження наявності інших обставин, що є підставою для припинення поруки, відповідачі не надали.
З огляду на умови Договору, строк оплати відсотків за користування кредитними коштами за спірний період та в спірному розмірі, строк повернення кредиту у спірній сумі є таким, що настав.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 77-81, 89, 141, 263, 281, 282 -285 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_6