ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4757/19 Справа № 210/275/19 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 лютого 2019 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 21 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доПублічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я в сумі 56335,50 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову, посилався на те, що працював з 09 квітня 2002 року по 15 травня 2013 року електрогазозварником КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі, - відповідач ПАТ «АМКР»).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту від 12 червня 2018 року йому встановлено професійне захворювання: обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група А.ЛН другого ступеня.

Висновком МСЕК від 11 жовтня 2018 року йому встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 25% безстроково.

В результаті професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він проходить численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено його нормальні життєві зв`язки, змінився образ та якість життя, він не може надавати необхідну допомогу по дому, має погане самопочуття через кашель у нічний час, біль у грудній клітці тощо, що завдає йому моральних страждань.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» () на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, - 56335,50 гривень (п`ятдесят шість тисяч триста тридцять п`ять гривень 50 коп.).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2019 року виправлена описка у другому абзаці резолютивної частини рішення. Після слів п`ятдесят шість тисяч триста тридцять п`ять гривень 50 коп. додано - без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В апеляційній відповідачПублічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухваливши нове, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не надав належної правової оцінки доводам відповідача про те, що у виникненні у позивача професійного захворювання вплинув і його професійний маршрут електрозварювальника на інших підприємствах, таких як трест «Дніпродомнаремонт КСМНУ №1 (4 місяці); ВО «Кривбасбудіндустрія» (6 років 9 місяців та 2 роки 4 місяці); ВАТ «Кривбасбудіндустрія» (5 років 11 місяців); Фірма НОВА ЛТД (7 місяців). Зокрема відповідач наголошує на тому, що з 32 років 05 місяців роботи позивача в умовах шкідливих факторів на підприємстві ПАТ «АМКР» ОСОБА_1 пропрацював лише 11 років 11 місяців, що у відсотковому відношенні дорівнює 34% від загального часу його праці в умовах шкідливих факторів, тобто причиною виникнення у позивача професійного захворювання стала не тільки його професійна діяльність на підприємстві відповідача, а також значним чином вплинула робота на інших підприємствах.

Окрім того, відповідач вказує, що суд не звернув увагу на те, що позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений та ознайомлений під розпис про умови праці та наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів, які ще не усунуто та можливі їх впливи на здоров`я, його права і пільги на компенсації за роботу в таких умовах, однак свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість погіршення його здоров`я та його наслідки, а отже відповідач не вчиняв протиправних дій щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави.

Також, апелянт вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості та критеріям статті 23 ЦК України.

Відповідач вказує на те, що суд надав більшу перевагу доказам позивача, проігнорувавши доводи відповідача, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював з 09 квітня 2002 року по 15 травня 2013 року електрогазозварником КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» , що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.24-26).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу від 12 червня 2018 року протокол №844 встановлено професійний характер захворювання, - обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група А.ЛН другого ступеня (а.с.11).

Професійне захворювання встановлено на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №134/4.6-4 від 12 березня 2018 року, виданої Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області (а.с.13-15), якою визначено, що умови праці позивача згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08 квітня 2014 року №248 належать до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі».

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 липня 2018 року причиною професійного захворювання стала робота в умовах: пилу з вмістом SіО2 від 2 до 10% - 26,0 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/м3; оксиду заліза - 6,3 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; марганецю - 0,28 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3; Згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «0бщие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» (п.17 Акту) (а.с.17-19).

Первинним висновком МСЕК від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25% (ХОЗЛ) з 24 вересня 2018 року безстроково, групу інвалідності не встановлено (а.с.20).

У зв`язку з професійним захворюванням, позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.12). Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано спостереження сімейного лікаря, гіпотензивні препарати тощо .

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , керувався нормами статей 153, 173, 237-1 КЗпП України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, погоджуючись у цій частині із доводами апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку.

Наведені вище норми закону свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку, причиною виникнення у позивача професійного захворювання стала його праця, зокрема й на підприємстві відповідача, що підтверджено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 03 липня 2018 року №17 (а.с.16-19).

З наведених вище підстав, колегія суддів не сприймає доводи відповідача про відсутність вини підприємства відповідача у виникненні професійного захворювання у позивача, а добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, тому доводи відповідача у цій частині на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Отже, колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача про недоведеність позивачем моральних страждань є необґрунтованими.

Між тим, колегія суддів погоджується із доводами апелянта що, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, оскільки не взяв до уваги конкретні обставини справи.

Так, наявним у справі Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу від 12 червня 2018 року протокол №844 встановлено, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло у зв`язку із великим стажем його роботи в шкідливих умовах: 32 роки 05 місяців, з них 1978.07-1978.11 -Трест «Дніпродомнаремонт» КСМНУ №1 - електрозварювальник; 1981.02-1987.11 - ВО «Кривбасбудіндустрія» газоелектрозварювальник бетоно-розчинного виробництва-1; 1987.11-1990.03 на тому ж підприємстві електрозварювальник ручного зварювання; 1990.03.-1996.02 -ВАТ «Кривбасбудіндустрія», електрозварювальник ручного зварювання цеху №2; 1996.02.-1996.09 Мале підприємство «Армакс» електрозварювальник; 1996.09-2002.03 Фірма «Нова ЛТД» газоелектрозварювальник; з 09 квітня 2002 року по 15 травня 2013 року електрогазозварником КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.11), що також підтверджено і актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №17 від 03.07.2018 року, в якому також відображено профмаршрут позивача на зазначених вище підприємствах (а.с.18).

Наведене свідчить про те, що позивач із 32 років 05 місяців праці в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача пропрацював 11 років 11 місяців, інший більший період часу ОСОБА_1 працював в таких же умовах шкідливих факторів на підприємствах, зазначених вище, тобто на виникнення у позивача професійного захворювання вплинула його праця не тільки на підприємстві відповідача, а й профмаршрут на інших підприємствах, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 56335,50 грн. є завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності виваженості та справедливості.

З огляду на те, що при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, бере до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 25%, який встановлено безстроково, відсутність встановлення групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали і вважає за доцільне зменшити, визначений судом розмір моральної шкоди з 56335,50 грн. (п`ятидесяти шісти тисяч триста тридцяти п`яти грн. 50 коп.) до 40000 грн. (сорока тисяч грн.).

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, зменшивши його з 56335,50 грн. (п`ятидесяти шісти тисяч триста тридцяти п`яти грн. 50 коп.) до 40000 (сорока тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: