Справа № 524/8108/18
Провадження № 2/524/542/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого - судді - Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

22.04.2019 року сторони звернулися до суду зі спільною заявою про затвердження мирової угоди, укладеної між ними 12.04.2019 року, та закриття провадження по справі в зв`язку з тим, що між сторонами досягнута домовленість про вирішення даного спору в добровільному порядку.

Сторони, підписуючи мирову угоду, заявили про те, що умови даної угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки укладення мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі.

22.01.2019 року відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Проте, таке визнання позову в частині поділу квартири АДРЕСА_1 суперечить закону.

Так, 27.03.2002 року ОСОБА_2 приватизував вказану квартиру.

На час набуття відповідачем права власності на спірну квартиру діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до ст. 22 Кодекс про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 24 Кодекс про шлюб та сім`ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватний державний житловий фонд» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Отже, спірна квартира не є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Тому, суд відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Дослідивши спільну заяву про укладення мирової угоди, суд дійшов висновку про те, що така мирова угода не підлягає затвердженню судом, з підстав, вже зазначених судом, запропонована мирова угода не відповідає чинному законодавству та порушує права відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Керуючись ч. 5 ст. 207 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди залишити без задоволення.

Відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено 02.06.2019 року.

Суддя: