Ухвала

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 554/2673/18

провадження № 61-9243ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Полтавській області, яка підписана представником Омельченко Мариною Анатоліївною, на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Полтавській області до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2018 року Служба автомобільних доріг у Полтавській області звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та компенсацію моральної шкоди, у якому просила визнати недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області інформацію, поширену 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 на сесії Полтавської обласної ради наступного змісту: «До мене звернулися працівники кар`єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким Трояновський перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати, сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів». Стягнути з ОСОБА_1 на користь Служби автомобільних доріг у Полтавській області 500 000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог указано, що 12 квітня 2018 року на сайті «Kolo.Poltava.ua (Новини Полтави)» за посиланням: http//kolo.news/category/vlada/8286 розміщено статтю «Нардеп звернеться до Прем`єр-міністра з приводу жалюгідного стану Полтавських доріг». У цій статті, серед іншого, зазначено наступне: « ОСОБА_1 , депутат обласної ради, підтримав позицію ОСОБА_4 й запропонував зібрати профільну комісію та викликати на неї начальника Служби автодоріг, щоб він відзвітувався про те, чому дороги в області в такому стані й що робиться, аби це виправити. В іншому разі, якщо людина не може впоратися з цим, то обрати нового очільника обласного автодору: - До мене звернулися працівники кар`єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким Трояновський перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів».

Позивач вказував, що поширені на сесії Полтавської обласної ради ОСОБА_1 відомості відносно перекриття керівництвом Служби автомобільних доріг у Полтавській області залізничної колії у м. Горішні Плавні та перешкоджання у діяльності роботи кар`єру є необґрунтованими звинуваченнями, не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію керівництва державної установи, та завдають шкоду діловій репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Просив позов задовольнити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року, у задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Полтавській області відмовлено.

02 травня 2019 року Службою автомобільних доріг у Полтавській області засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Омельченко М. А., на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року. Служба автомобільних доріг у Полтавській області посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не в повному обсязі з`ясували обставини, що мають значення для справи та не надали належної правової оцінки доказам. Зокрема, судами обох інстанцій було неправильно застосовано статтю 277 ЦК України. відповідно до якої тягар доказування достовірності поширеної інформації покладається саме на відповідача. Фактично судами було встановлено, що поширена інформація є недостовірною і відповідачем це не спростовано. Відповідач зобов`язаний був переконатися в достовірності поширюваної ним інформації та мав її перевірити до її оголошення на сесії ради. ОСОБА_1 не зробив посилання на джерело інформації. Звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» не є офіційним джерелом інформації. Поширена інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням відповідача, і по суті є наклепом. Суд апеляційної інстанції помилково зробив висновок, що інформація, поширена ОСОБА_1 , стосується лише керівника позивача, який діє від імені організації, а тому всі дії керівника мають наслідок для організації, яку він очолює.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист ділової репутації юридичної особи, визнання недостовірною інформації та компенсації моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Отже, справа № 554/2673/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 554/2673/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Служба автомобільних доріг у Полтавській області у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача у справі, оскільки предметом спору є спростування недостовірної інформації, яка була поширена на сесії депутатом Полтавської обласної ради відносно діяльності позивача та стосувалася порушення прав та інтересів працівників ТОВ «Єврощебпостач». Окрім цього, справа має виняткове значення для позивача, як державної організації, оскільки стосується її немайнових прав, зокрема, завдає шкоди її діловій репутації, поширена відповідачем недостовірна інформація набула значного суспільного резонансу.

Окрім цього, Служба автомобільних доріг у Полтавській області зазначає, що спір має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питання спростування недостовірної інформації та захисту іміджу і ділової репутації юридичних осіб - державних організацій.

Проте Служба автомобільних доріг у Полтавській області не обґрунтовує, з урахуванням змісту її позовних вимог, у чому проявляється значний суспільний інтерес цієї справи, виняткове значення для позивача та чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга Служби автомобільних доріг у Полтавській області подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Службі автомобільних доріг у Полтавській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Омельченко Мариною Анатоліївною, на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Полтавській області до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат