Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Зеленко О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Гайворон цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну юридичної особи, в якому просить суд: визнати відповідача винним у недотриманні ним обов`язків, визначених пунктом 1.3, абзацом 2 пункту 1.6 розділу І Загальні положення Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388), статтею 58, абзацами 14 та 23 статті 59, статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-ХІV, абзацами 4 та 6 пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 р. № 300, що призвело до нанесення збитку у розмірі 4224 грн. та стягнути з відповідача на їхню користь суму збитку у розмірі 4224 грн. Також просять стягнути судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог вказали, що у період з 24.01.2018 року по 16.02.2018 року було проведено аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 (м. Первомайськ Миколаївської обл.) за напрямком продовольчого забезпечення. Довідка про підсумки аудиту відповідності продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 за період з 01.10.2015 року по 31.12.2017 року (далі за текстом Довідка про підсумки аудит) була виконана старшим інспектором відділу аудиту ресурсного забезпечення Південного територіального управління внутрішнього аудиту підполковником ОСОБА_2 в результаті перевірки обліку осіб, які перебували на котловому забезпеченні, встановлено наявність незаконних витрат добових видач продуктів харчування, зокрема, перебування на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 без атестатів на продовольство та не зняття даних військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до перевитрат продуктів харчування. Перебування на лікуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у військовій частині НОМЕР_2 без атестатів на продовольство призвело до перевитрат продуктів харчування і нанесення державі матеріальної шкоди. Зазначають, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 214 від 14.10.2015 року він був призначений на посаду командира 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону та виконував обов`язки командира цього підрозділу до 28.04.2016 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 100 від 26.04.2016 року. Військовослужбовці у періоди їх перебування на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 без зняття їх з продовольчого забезпечення проходили військову службу у підпорядкованому відповідачу підрозділі. Відповідно до результатів аудиту, безпідставно, на приготування їжі для фактично відсутніх військовослужбовців, у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) було витрачено добові видачі продуктів харчування, чим було нанесено матеріальний збиток державі у розмірі 4224 гри.
Вважають, що, внаслідок недотримання відповідачем його обов`язків, визначених вказаними керівними документами, Відповідачем не було забезпечено наявність у штабі військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) своєчасних та достовірних даних про його вибулих зі строю підлеглих. Відповідачем не було забезпечено вибуття на лікування його підлеглих встановленим порядком з видачею їм атестату на продовольство та із зняттям їх з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_3 ), Відповідачем не було проконтрольовано зняття з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) його вибувших зі строю підлеглих та не проконтрольовано і не вжито дієвих заходів для припинення безпідставного витрачання продуктів харчування, що призвело до безпідставної витрати добових видач продуктів харчування, чим було нанесено матеріальний збиток державі у розмірі 4224 грн у зв`язку з цим вони звернулись до суду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити в задоволені позову, оскільки не вважає себе винним у спричинені вказаної шкоди.
Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому ЦПК України, може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статті 12, 81 ЦПК України регламентують, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та встановлюють обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 214 від 14.10.2015 року він був призначений на посаду командира 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону та виконував обов`язки командира цього підрозділу до 28.04.2016 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 100 від 26.04.2016 року
У період з 24.01.2018 року по 16.02.2018 року було проведено аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 (м. Первомайськ Миколаївської обл.) за напрямком продовольчого забезпечення. Довідка про підсумки аудиту відповідності продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 за період з 01.10.2015 року по 31.12.2017 року (далі за текстом Довідка про підсумки аудит) була виконана старшим інспектором відділу аудиту ресурсного забезпечення Південного територіального управління внутрішнього аудиту підполковником ОСОБА_2 в результаті перевірки обліку осіб, які перебували на котловому забезпеченні, встановлено наявність незаконних витрат добових видач продуктів харчування, зокрема, перебування на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 без атестатів на продовольство та не зняття даних військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до перевитрат продуктів харчування..
Відповідно до пункту 1.10 розділу 1 Основні положення Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 року № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 року за № 992/7280) військовослужбовці, які мають право на отримання харчування за рахунок держави, по прибутті до військової частини зараховуються на продовольче забезпечення у частині наказом командира військової частини. Після чого для приготування їжі для зарахованих на продовольче забезпечення військовослужбовців виділяються і витрачаються продукти харчування.
Підставою для видання наказу про зарахування на продовольче забезпечення є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження, або відпускний квиток військовослужбовця.
Атестат на продовольство є документом, який засвідчує, до якого числа і за якими нормами військовослужбовець або військова команда (підрозділ) забезпечені харчуванням (грошовою компенсацією замість норми харчування, повсякденним набором сухих продуктів). Атестат дає право військовослужбовцю, військовій команді (підрозділу) на отримання харчування або грошової компенсації замість норми харчування, або повсякденного набору сухих продуктів як на новому місці служби військовослужбовця, так і під час перебування у службовому відрядженні, у відпустці і на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 1.11 розділу 1 Основні положення Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачею атестата на продовольство і, надалі, на військовослужбовців, які вибули з частини, продукти харчування у військовій частині, де вони зняті з котлового забезпечення, не виділяються і не витрачаються.
Відповідно до пункту 2.11 розділу 2 Забезпечення військовослужбовців та інших категорій Збройних Сил України продовольством зазначеного Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час військовослужбовці та інші категорії мають право на одержання тільки однієї норми харчування. Таким чином, військовослужбовець, який має право на одержання харчування за рахунок держави, отримує продовольче забезпечення лише в одному місці в залежності від його перебування. При вибутті з військової частини військовослужбовець знімається в цій частині з продовольчого забезпечення і стає на продовольче забезпечення у іншій військовій частині за новим місцем його перебування.
При проведенні аудиту старшим інспектором відділу аудиту ресурсного забезпечення Південного територіального управління внутрішнього аудиту підполковником ОСОБА_3 було виявлено, що певна кількість військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , вибували з військової частини НОМЕР_1 на лікування та перебували на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , а у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) з котлового забезпечення не знімалися.
У військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовці, прибуваючи для проходження лікування, обов`язково зараховувалися на продовольче забезпечення та харчувалися, адже військова частина НОМЕР_2 є лікувальним закладом і, відповідно до абзацу 9 пункту 1.10 розділу 1 Основні положення Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, військовослужбовці, доставлені внаслідок захворювань (травми, отруєння, інфекційні хвороби тощо), зараховувалися у військовій частині НОМЕР_2 на продовольче забезпечення без атестатів на продовольство, що, однак, не знімає необхідності зняття таких військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 по їх вибуттю з цієї частини.
Відповідно до Робочого документу № 4 Додаток 6/21 до Довідки про підсумки аудиту встановлено, що військовослужбовці перебували на лікуванні і продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , але у військовій частині НОМЕР_1 з продовольчого забезпечення не знімалися і внаслідок цього, фактично, продукти харчування витрачалися в двох місцях одночасно: у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) (звідки військовослужбовці вибули, але де продукти для приготування їжі для фактично відсутніх військовослужбовців продовжували витрачатися внаслідок не зняття їх з продовольчого забезепечення) та у військовій частині НОМЕР_2 (де військовослужбовці перебували фактично і отримували харчування як такі, що перебувають на лікуванні).
Особи, які самовільно залишили місце проходження служби мали зніматися з продовольчого забезпечення по факту залишення ними військової частини відповідно до пункту 1.11 розділу 1 Основні положення зазначеного Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час за наказом командира військової частини, куди такі військовослужбовці мали включатися на підставі даних обліку особового складу. Витрачання добових видач продуктів харчування на військовослужбовців, які самовільно залишили місце проходження служби, мало припинятись безпосередньо по факту самовільного залишення ними місця проходження служби.
Аудитом зроблено висновок, що вибуття військовослужбовців з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) без атестатів на продовольство, з відповідно не зняття цих військовослужбовців з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 на час їх перебування у військовій частині НОМЕР_2 та, відповідно, витрачання продуктів у двох військових частинах одночасно на одних і тих же самих військовослужбовців, які фактично отримували харчування лише в одній військовій частині, сталося через неподання доповідей від командирів батальйонів (дивізіонів) та/або не подання командирами рот (батарей) доповідей з відомостями про наявність особового складу.
Так, встановлено, що у підпорядкованому відповідачу підрозділу фактично вибули з військової частини, але з продовольчого забезпечення зняті не були і добові видачі продуктів харчування продовжували витрачатися на: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Враховуючи викладене, загальна сума збитку, нанесеного державі витратою добових видач продуктів харчування на фактично відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), становить 4224 грн.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, врегульовано Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР.
Відповідно п. 3 цього Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б)протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відповідно п. 13 Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.
Позивач зазначає, що відповідачем належним чином не виконувались обов`язки, визначені пунктом 1.3, абзацом 2 пункту 1.6 розділу І Загальні положення Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388), статтею 58, абзацами 14 та 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 p. № 548-XIV, абзацами 4 та 6 пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 р. № 300.
Внаслідок невиконання приписів указаних вище нормативно-правових документів відповідачем не було забезпечено наявність у штабі військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) своєчасних та достовірних даних про його вибулих зі строю підлеглих, не було забезпечено вибуття на лікування його підлеглих встановленим порядком з видачею їм атестату на продовольство та із зняттям їх з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), не було проконтрольовано зняття з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) його вибувших зі строю підлеглих (в тому числі і самовільно залишивших частину) та не проконтрольовано і не вжито дієвих заходів для припинення безпідставного витрачання добових видач продуктів харчування, що призвело до безпіставної витрати добових видач продуктів харчування, чим було нанесено матеріальний збиток державі у розмірі 4224 грн.
Проте, будь яких доказів, які б вказували на вину відповідача суду не надано. Представник позивача у судовому засіданні як на підставу повної матеріальної відповідальності відповідача за заподіяні державі збитки посилався на результати службового розслідуванням за фактом несвоєчасного зняття військовослужбовців з продовольчого забезпечення, яким, з його слів, було встановлено саме недбале виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, а не умисел на знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, тому суд не вбачає підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Висновок аудита, що не зняття з продовольчого забезпечення вибувших військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) сталося через неподання доповідей від командирів батальйонів (дивізіонів) та/або не подання командирами рот (батарей) доповідей з відомостями про наявність особового складу, є неоднозначним та не покладає всю відповідальність за не зняття вибулих військовослужбовців з продовольчого забезпечення безпосередньо на командирів рот (батарей).
Відповідно до п.19 Положення, розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Згідно абз. 30 ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка визначає службові обов`язки командира роти, командир роти зобов`язаний тільки один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.
Відповідно до норм п. 1.11, 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 року № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 року за № 992/7280) атестат на продовольство видається лише при знятті військовослужбовця з продовольчого забезпечення. Без атестата на продовольство зараховуються також військовослужбовці та інші категорії Збройних Сил України, які мають право на одержання харчування за рахунок держави, доставлені в заклади охорони здоров`я Збройних Сил України внаслідок захворювань (травми, отруєння, інфекційні хвороби тощо). У цих випадках заклад охорони здоров`я Збройних Сил України зобов`язаний витребувати атестат на продовольство з відповідної військової частини, а остання - протягом доби надіслати його до закладу охорони здоров`я Збройних Сил України. Тобто, відповідно до Положення, по прибуттю в заклад охорони здоров`я військовослужбовця без атестата на продовольство, такий атестат за запитом цього закладу невідкладно видає військова частина, з якої він прибув. У матеріалах справи відсутні дані про те, чи звертався заклад охорони здоров`я до військової частини НОМЕР_1 з такими запитами та чи були направлені на запит відповідні документи.
Відповідно до п 2.9 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 року № 333 військовослужбовці військової служби, які самовільно залишили військову частину, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.
Як установлено судом, до службових обов`язків відповідача не належить, а ні підготовка відповідних проектів наказів командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , ні ведення добових відомостей при підготовці проектів наказів стосовно військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, ні виписка продовольчих атестатів, на підставі яких військовослужбовці при вибутті на стаціонарне лікування знімалися з продовольчого забезпечення у військовій частині. Позивач не довів, що внаслідок протиправної поведінки саме відповідача не було забезпечено наявність у штабі військової частини НОМЕР_1 своєчасних та достовірних даних про вибулих зі строю підлеглих. Зокрема, позивач не зазначив, яким саме встановленим порядком відповідач, як єдиноначальник підрозділу, мав забезпечити вибуття з частини своїх підлеглих.
Таким чином, висновок позивача щодо наявності вини відповідача у заподіянні шкоди державі у вигляді безпідставного витрачання військового майна (в даному випадку продовольства) є не доведеним належними та допустимими доказами, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну юридичної особи відмовити.
Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 13.03.2019