Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 161/8892/16-ц

провадження № 61-24020св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О.,

Олійник А. С., Ступак О. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року у складі судді Пушкарчук В. П. та рішення Апеляційного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бовчалюка З. А., Шевчук Л. Я., Осіпука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 із додатковими угодами

від 30 липня 2007 року № 1 та від 27 лютого 2009 року № 2. За умовами вказаного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 40 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 202 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника

№ НОМЕР_1 , строком до 30 липня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних.

26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є

ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0 із додатковою угодою від 27 лютого 2009 року № 1. Згідно із вказаним договором банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 30 000,00 доларів США, що в еквіваленті 145 851,00 грн, у формі кредитної лінії шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , строком до 26 вересня 2018 року зі сплатою 16,0 % річних.

Із метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами від 30 липня 2007 року № 0 та від 26 вересня 2008 року № 0 між банком та ОСОБА_1 укладені іпотечні договори від 30 липня 2007 року та від 26 вересня 2008 року, що посвідчені приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М. В., записи у реєстрі № 1417 та № 1684 відповідно. Згідно із іпотечними договорами відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 432,7 кв. м, житловою - 270,6 кв. м, що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1111 га, що знаходиться на території с. Підгайці Підгайцівської сільської ради.

Рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2013 року та від 23 вересня 2013 року позови задоволені, проте рішення ні у добровільному, ні у примусовому порядку не виконані.

Заборгованість позичальника станом на 01 липня 2016 року за договором про надання споживчого кредиту від 30 липня 2007 року № 0 складає

42 885,33 доларів США та за пенею в розмірі 448 851,04 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 20 284,10 доларів США, заборгованість за процентами - 22 601,23 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 234 659,54 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з

02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 214 191,50 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 липня 2016 року за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 0 складає

52 138,07 доларів США та за пенею в розмірі 435 382,08 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 24 218,71 доларів США, заборгованість за процентами - 27 919,36 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 171 509,46 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з

02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 263 872,62 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «УкрСиббанк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 432,7 кв. м, житловою площею 270,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1111 га, що знаходиться на території с. Підгайці Підгайцівської сільської ради, з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 таких зобов`язань: за кредитним договором від 30 липня 2007 року № 0 за кредитом та процентами в розмірі 42 885,33 доларів США та за пенею в розмірі 448 851,04 грн; за кредитним договором від 26 вересня 2008 року № 0 за кредитом та процентами в розмірі 52 138,07 доларів США та за пенею в розмірі 435 382,08 грн. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, загальною площею

432,7 кв. м, житловою - 270,6 кв. м, що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1111 га, що знаходиться на території с. Підгайці Підгайцівської сільської ради, з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань: за кредитним договором від 30 липня 2007 року

№ 0 - за кредитом та процентами в розмірі 42 885,33 доларів США та за пенею в розмірі 448 851,04 грн; за кредитним договором від 26 вересня 2008 року

№ 0 - за кредитом та процентами в розмірі 52 138,07 доларів США та за пенею в розмірі 435 382,08 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановлено початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитних договорів і не сплатив заборгованість, у іпотекодержателя виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року змінено. Доповнено резолютивну частину рішення після третього речення, реченням такого змісту: «Грошове вираження початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановити в сумі

2 685 923,00 грн». У решті рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, проте доповнив його резолютивну частину вказівкою про грошове вираження початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації у вказаній сумі, встановленій звітом про оцінку іпотечного майна.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належну оцінку заяві про застосування позовної давності, адже банк ще у 2013 році скористався правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому банк звернувся до суду після спливу позовної давності.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 з додатковими угодами

від 30 липня 2007 року № 1 та від 27 лютого 2009 року № 2. За умовами договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі

40 000,00 доларів США, що в еквіваленті 202 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , строком до

30 липня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних. Відповідач зобов`язувався повернути позику та проценти за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, що є невід`ємним додатком до кредитного договору.

26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0 та з додатковою угодою від 27 лютого

2009 року № 1. Згідно з вказаним договором банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 30 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 145 851,00 грн, у формі кредитної лінії шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , строком до 26 вересня 2018 року зі сплатою 16,0 % річних. Відповідач зобов`язувався повернути позику та проценти за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, що є невід`ємним додатком до кредитного договору.

На забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами від 30 липня 2007 року № 0 та від 26 вересня 2008 року

№ 0 банком укладені з ОСОБА_1 іпотечні договори від 30 липня 2007 року та від 26 вересня 2008 року, посвідчені приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М. В., записи у реєстрі № 1417 та № 1684 відповідно. Згідно з іпотечними договорами відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 432,7 кв. м, житловою - 270,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1111 га, що знаходиться на території с. Підгайці Підгайцівської сільської ради.

Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 вересня 2008 року № 0, кредитним договором

від 26 вересня 2008 року № 0, кредитним договором від 26 вересня

2008 року № , щодо повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі.

Згідно з умовами пункту 4.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за цим договором та кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Звернення стягнення здійснюється, у тому числі на підставі рішення суду (пункт 4.2 договору іпотеки).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором

від 30 липня 2007 року № 0, яка станом на 24 січня 2013 року становила 25 910,70 доларів США, з яких: 20 284,10 доларів США - тіло кредиту, 4 289,89 доларів США - прострочені відсотки, 1 052, 27 доларів США пеня за прострочення сплати тіла кредиту та 284,44 доларів США - пеня за прострочення сплати відсотків.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2013 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто кредитну заборгованість за кредитним договором від 26 вересня 2008 року

№ 0 станом на 11 березня 2013 року у розмірі 32 670,21 доларів США, що в еквіваленті 261 132,99 грн, з яких: 24 218, 71 доларів США - тіло кредиту, 8 451,50 доларів США - відсотки, 12 151,02 грн - пеня.

Зазначені вище рішення набрали законної сили.

Банк направив позичальнику вимоги від 29 квітня 2016 року № 30-12/33552 та

від 12 травня 2016 року № 30-12/33747 у порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» та вимагав виконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредитних коштів протягом 30 днів з моменту направлення вимоги. Цю вимогу позичальником не виконано.

Заборгованість позичальника станом на 01 липня 2016 року за договором про надання споживчого кредиту від 30 липня 2007 року № 0 складає

42 885,33 доларів США та за пенею у - 448 851,04 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 20 284,10 доларів США, заборгованість за процентами - 22 601,23 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з

02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 234 659,54 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02 липня 2015 року по

01 липня 2016 року, - 214 191,50 грн.

Заборгованість позичальника станом на 01 липня 2016 року за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 0 складає

52 138,07 доларів США та за пенею - 435 382,08 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 24 218,71 доларів США, заборгованість за процентами - 27 919,36 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована

із 02 липня 2015 року по 01 липня 2016 року, - 171 509,46 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02 липня 2015 року

по 01 липня 2016 року, - 263 872,62 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав умови кредитних договорів і не сплатив заборгованість, тому у іпотекодержателя виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, проте доповнив його резолютивну частину вказівкою про грошове вираження початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації у вказаній сумі, встановленій звітом про оцінку іпотечного майна.

Проте із вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна погодитися виходячи з наступного.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 7 цього Законуза рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку»передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Отже, право на звернення до суду кредитора виникає у разі порушення зобов`язання боржником. Право вибору способу захисту: чи стягнення заборгованості, чи звернення стягнення на предмет іпотеки - належить кредитору.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, дійшли помилкового висновку що позовна давність за вимогами позивача не сплинула, оскільки кредитор, звернувшись до суду 19 лютого 2012 року та 30 квітня 2013 року із позовами про дострокове стягнення заборгованості за кредитними договорами, змінив строк виконання основних зобов`язань, які згідно з цими договорами мали виконуватися за графіками погашення кредитів, тому перебіг строку позовної давності для вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно обраховувати із моменту звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості, а не з моменту отримання іпотекодавцем письмових вимог банку про виконання вимагав щодо повернення кредитних коштів, які направлені

29 квітня та 12 травня 2016 року.

Із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся лише

11 липня 2016 року, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

ОСОБА_1 05 вересня 2016 року звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності (а. с. 119).

Отже, судами першої та апеляційної інстанцій до спірних правовідносин неправильно застосовано положення статті 257 ЦК України, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 653,00 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 653,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак