БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 510/1878/17
Провадження № 2/497/65/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.3-4), та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 28 563.79 гривен та суму судових витрат у розмірі 1 600.00 гривен судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 21.08.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконала, в звязку з чим у неї перед позивачем станом на 27.09.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 28563.79 гривен. Оскільки тривалий час відповідач грошові кошти не повертає, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 27.09.2018 року дана справи надіслана для розгляду до Болградського районного суду Одеської області в звязку з підсудністю (а.с.54-55), хоча за даними Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61).

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

07 листопада 2018 року вказана позовна заява прийнята до розгляду суддею Болградського районного суду Одеської області (а.с.62).

21 грудня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, не змінюючи предмету спору та правових підстав позову, однак збільшивши розмір позовних вимог (а.с.79-82), та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 04.12.2018 року в розмірі - 75 540.29 гривен, в тому числі:

- 3 849.82 гривен тіло кредиту;

- 12 676.38 гривен нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 54 940.74 гривен нарахованої пені;

а також штрафи:

- 500.00 гривен фіксована частина;

- 3 573.35 гривен процентна складова.

Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.92, 136). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.2).

Відповідач позовні вимоги визнала частково, надала письмовий відзив від 04.12.2018 року (а.с.67-72, 93-94, 95-114), яким підтвердила, те, що вона дійсно отримала кредит на вищезазначених умовах, але в силу важкого матеріального становища, має постійну роботу, працює вихователем у КЗ «Болградській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів з дошкільними групами корекційного та реабілітаційного спрямування», однак отримує заробітну плату в мінімальному розмірі (за 2018 рік 8 434.53 гривен) (а.с.100), хворобою рідної доньки ОСОБА_3, повязаною з вагітністю та пологами (а.с.98-99, 101-107, 112-114, 144-147), важким станом здоровя рідної матері ОСОБА_4, що призвела до її смерті 25.04.2017 року (а.с.95-97), не змогла належним чином виконати взяті на себе зобовязання.

Втім, вважає, що позивачем невірно застосовано до неї подвійну відповідальність за невчасне виконання умов кредиту, тобто позивач безпідставно просить стягнути з неї, відповідача і штрафи і пеню. Більш того, штраф у розмірі 500.00 гривен нею було сплачено 10.12.2018 року на вимогу банку, вже після подачі даної позовної заяви (а.с.137). Крім того, просила зменшити відповідно ЦК України розмір пені до суми основного боргу (а.с.93-94).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.08.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с.11-25).

В матеріалах кредитної справи є в наявності копія паспорту відповідача серії КК 242520, виданого Ренійським РВ УПВС України в Одеській області від 22.06.1999 року, яка посвідчена особистим підписом цієї особи, який також є на кожній сторінці паспорту (а.с.26). Підпис на заяві відповідає підпису відповідача в її паспорті (а.с.9, 26).

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, вбачається, що відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року на підставі діючого законодавства, публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартами формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с.9).

Згідно ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Цією статтею не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс.

Частиною 2 ст.638 ЦПК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнав та погодився на запропоновані банком умови користування послугами банку.

Отже, підписавши заяву та ознайомившись з Умовами та Правилами надання послуг ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач ОСОБА_1 таким чином приєдналася до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою (а.с.9).

На підставі підписаної сторонами заяви, що разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і з якими, відповідач ознайомлена та згодна, відбулося підписання між сторонами договору про надання банківських послуг.

Після цього Відповідачці було надано строковий кредит шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 36 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказані обставини свідчать про те, що 21.08.2013 року договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 дійсно був укладений і банк виконав передбачені договором зобовязання перед позичальником, в той час як позичальник після прийнятих на себе за договором зобовязань, почавши виконувати покладені на неї договором зобовязання, здійснивши 63 платежа користування кредитними коштами, а саме: 20.09.2013 року 160.00 гривен, 05.11.2013 року 200.00 гривен, 21.11.2013 року 200.00 гривен, 03.12.2013 року 300.00 гривен, 25.12.2013 року 1200.00 гривен, 27.01.2014 року 301.76 гривен, 29.01.2014 року 340 гривен, 24.02.2014 року 380.00 гривен, 24.03.2014 року 450.00 гривен, 02.04.2014 року 600.00 гривен, 13.05.2014 року 3000.00 гривен, 20.05.2014 року - 400.00 гривен, 28.05.2014 року - 380.00 гривен, 02.06.2014 року - 100.00 гривен, 10.06.2014 року - 400.00 гривен, 13.06.2014 року, 16.06.2014 року - 450.00 гривен, 20.06.2014 року - 500.00 гривен, 07.07.2014 року - 600.00 гривен, 22.07.2014 року - 150.00 гривен, 22.08.2014 року - 750.00 гривен, 26.09.2014 року - 5.20 гривен, 30.09.2014 року - 768.00 гривен, 23.10.2014 року - 780.00 гривен, 15.11.2014 року - 800.00 гривен, 29.12.2014 року - 800.00 гривен, 26.01.2015 року - 748.00 гривен, 25.02.2015 року - 748.00 гривен, 24.03.2015 року - 748.00 гривен, 22.04.2015 року - 898.00 гривен, 22.05.2015 року - 998.00 гривен, 17.06.2015 року - 998.00 гривен, 20.07.2015 року - 1000.00 гривен, 20.08.2015 року 798.00 гривен, 22.09.2015 року - 800.00 гривен, 22.10.2015 року - 806.14 гривен, 20.11.2015 року - 1000.00 гривен, 22.12.2015 року - 800.00 гривен, 01.01.2016 року 800.00 гривен, 23.02.2016 року - 690.26 гривен, 23.02.2016 року - 107.74 гривен, 22.03.2016 року - 800.00 гривен, 22.04.2016 року - 800.00 гривен, 21.05.2016 року 800.00 гривен, 16.06.2016 року - 820.00 гривен, 20.07.2016 року - 840.00 гривен, 23.08.2016 року - 707.15 гривен, 23.08.2016 року - 47,85 гривен, 26.09.2016 року - 2.56 гривен, 27.09.2016 року 1546.94 гривен, 21.10.2016 року - 780.00 гривен, 24.11.2016 року - 780.00 гривен, 26.12.2016 року - 2.19 гривен, 04.01.2017 року - 100.00 гривен, 01.02.2017 року - 300.00 гривен, 03.02.2017 року - 200.00 гривен, 15.02.2017 року - 200.00 гривен, 03.03.2017 року - 250.00 гривен, 25.03.2017 року - 200.00 гривен, 24.04.2017 року - 100.00 гривен, 26.05.2017 року - 100.00 гривен, 17.06.2017 року - 150.00 гривен, 09.07.2017 року 100.00 гривен, 18.08.2017 року - 100.00 гривен, 01.09.2017 року - 100.00 гривен (а.с.6-8).

Відповідач не заперечувала факту укладання договору, користування кредитним картковим рахунком, та запевнила суд, що намагатиметься найближчим часом сплати повністю заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

Оскільки позивача АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконала, то станом на 04.12.2018 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 75 540.29 гривен, яка складається з наступного:

- 3 849.82 гривен - тіло кредиту;

- 12676.38 гривен - нараховано відсотків за користуванням кредитом;

- 54 940.74 гривен - нараховано пені;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 гривен - штраф (фіксована частина);

- 3 573.35 гривен - штраф (процентна складова).

Як вбачається з представленого розрахунку (а.с.6-8, 83-85), відповідач ОСОБА_1 активно користувалася коштами АТ КБ «Приватбанк», однак не у повній мірі виконувала взяті на себе зобовязання. У період з 21.08.2013 року по 27.09.2017 року платила заборгованість частково.

Так, останній платіж по поверненню коштів нею було здійснений 26.09.2017 року в розмірі 100.00 гривен (а.с.8).

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором.

Відповідач згідно умов договору взяла на себе зобовязання:

- на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором;

- слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6. на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2.1.1.12.2 Договору передбачено, що у разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredit/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Положеннями ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Таким чином, виходячи з викладених вимог закону та умов договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: тіло кредиту 3 849.82 гривен, нараховані відсотки за користування кредитом 12676.38 гривен.

Разом з цим, суд не погоджується з вимогою позивача, що стосується стягнення суми штрафів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 гривен. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Тобто, умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль.

У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6. Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 гривен + 5 % від суми позову.

Тобто застосування і штрафу і пені повязано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобовязань за договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак про безпідставність вимог банку в цій частині

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку суд не вбачає.

Як слідує з розрахунку, представленого ПАТ КБ «Приватбанк» пеня в сумі 54940.74 гривен нарахована за період прострочення платежів по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом з 21.08.2013 року до 27.09.2017 року.

Штраф фіксована частина - 500.00 гривен заявлено за фактом звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка з складається з тілу кредиту 3 849.82 гривен, процентів (в тому числі прострочених) 12676.38 гривен та пені 54940.74 гривен.

З цієї ж суми також розраховано штраф 5% (процентна складова) 3573.35 гривен.

До того ж, відповідачем надано квитанцію про сплату суми штрафу на вимогу банку вже після подачі позову до суду, в розмірі 500.00 гривен 10.12.2018 року (а.с.137)

Суд зважаючи на наведене і приймаючи до уваги заперечення відповідача, доходить висновку, що вимоги про стягнення штрафу в сумі 4 073.35 гривен (500.00 гривен фіксована частина + 3573.35 гривен процентна складова) не можуть бути задоволені, а тому відмовляє у вимогах про стягнення штрафів, як різновиду неустойки у звязку з їх необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст.61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення).

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею.

Разом з цим, на думку суду, вимога, щодо стягнення пені, підлягає задоволенню частково.

Як уже зазначалося вище, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

В силу ч. 3 ст.551 вказаного Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши складові розрахунку заборгованості та враховуючи ті обставини, що позивачем нарахована пеня у розмірі 54940.74 гривен, що значно перевищує розмір збитків, а саме суму кредиту, що становить 3 849.82 гривен, тому у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України та виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи важке матеріальне положення відповідача по справі, який бажає погасити заборгованість, однак в звязку з важкими сімейними обставинами, не має такої фізичної можливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто тіла кредиту 3 849.82 гривен.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

При таких обставинах, враховуючи, що обовязок доказування покладається на сторони, однак позивач надав розрахунок заборгованості, який по факту є калькуляцією, і не є первинним документом, є незрозумілим і не обґрунтованим, проте відповідач частково визнала позовні вимоги, і не заперечувала самого факту отримання поновлювальної кредитної лінії.

Таким чином стягненню підлягає заборгованість згідно заяви про уточнення позовних вимог від 21.12.2018 року (а.с.79-82), станом на 04.12.2018 року за тілом кредиту в сумі 3 849.82 гривен, заборгованість по процентами за користування кредитними коштами 12676.38 гривен, пеня 3 849.82 гривен, а всього 20 376.02 гривен.

В решті заявлених вимог слід відмовити з підстав та мотивів, наведених в цьому рішенні.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК в редакції 01.01.2004 року) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Загальна сума заявлених вимог складає 75 540.29 гривен, судовий збір сплачений в сумі 1600.00 +162.00 гривен (а.с.1, 87). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 20376.02 гривен.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору з розрахунку пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 305.64 гривен (20376.02гривен х 1.5 %).

Керуючись ст.ст.11, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 607, 610, 625, 629, 1049,1054 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Уточнені позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: вул. Леніна (нині Соборна), буд.49, кв.19, м. Рені, Одеська область, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КК №242520, виданий 22.06.1999 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, № 50, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, № 50 (МФО 305229, , рахунок № 3111) заборгованість станом на 04.12.2018 року за кредитним договором № б/н від 21.08.2013 року в розмірі 20 376.02 гривен (двадцять тисяч триста сімдесят шість гривен дві копійки), у тому числі:

- 3 849.82 гривен тіло кредиту;

- 12676.38 гривен відсотки за користуванням кредитом;

- 3 849.82 гривен нарахованої пені

та судовий збір 305.64 гривен (триста пять гривен шістдесят чотири копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В. Кодінцева