КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3773/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

в жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті.

Зазначила, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим.

Оскільки домовленості між сторонами про способи матеріального забезпечення їхнього сина добровільно не було досягнуто, вона була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Зазначила, що їхній неповнолітній син проживає разом з позивачем в належній їй на праві власності квартирі.

Обґрунтовуючи розмір аліментів які підлягають стягненню, посилалась на те, що дитина потребує значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, а також те, що дитина має право на гідний рівень матеріального забезпечення.

Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року в частині стягнення аліментів ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вищезазначене рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не прийняв до уваги його працевлаштування на посаді електромеханіка КП «Київський метрополітен» з посадовим окладом у розмірі 10 816 грн., через що він надав згоду на сплату аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, так як такий розмір аліментів надасть йому можливість у вільний час при спілкуванні з дитиною додатково купувати необхідні речі.

Крім цього, посилається на те, що судом не взято до уваги відсутність у позивача бажання отримувати будь-який заробіток, через що вважає, що заявлена сума аліментів ніщо інше, як намагання позивача за рахунок аліментів на дитину покращити свій майновий стан.

Просив, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року в частині визначення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 29 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала відзив, в якому посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи та прийнятті рішення були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять аргументів, які б підтверджували наявність порушень під час прийняття рішення судом першої інстанції. Апеляційна скарга містить посилання на противагу обставинам, які відповідачем були визнані під час розгляду справи судом першої інстанції.

Просила, залишити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 вересня 2011 року, який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3034.

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя.

Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з квітня 2018 року.

На даний час син проживає з матір'ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Оскільки малолітній син проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання.

З висновками щодо визначення розміру аліментів колегія суддів погодитись не може, та вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні виходячи з наступного.

Пункт 1 ст.3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст.27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В порядку ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч.2 ст.12 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановлюючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції врахував вимоги ст.182 СК України і зазначив, що такий розмір аліментів є обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби дитини.

Проте, суд не взяв до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді електромеханіка КП «Київський метрополітен» з посадовим окладом у розмірі 10 816 грн. та надав згоду на сплату аліментів у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що саме такий розмір аліментів, у твердій грошовій сумі, необхідно стягнути із відповідача враховуючи його розмір заробітної плати та надання згоди на стягнення у зазначеному вище розмірі, а тому рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому повинно бути залишеним без змін.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2018 року та до повноліття дитини.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба