ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А., Слюсар Я.В., Лисовець В.В., Соловей Ж.В,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 236609,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 грудня 2018 року між ним та відповідачем було укладено Договір безвідсоткової позики в сумі 8864,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 248164,00 гривень строком до 31.12.2019. На підтвердження даного договору, 19.12.2018 відповідачем нотаріально посвідчено заяву, якою позичальник підтвердив отримання вказаної суми коштів в борг та строки повернення боргу. Позивач в позовній заяві зазначає, що позичальником повернуто лише частину боргу в сумі 11555,00 гривень, тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 236 609,00 грн.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

04.06.2019 позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором позики в сумі 216 989,00 гривень та судовий збір.

10.06.2019 відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що він був введений в оману та піддався психологічному тиску зі сторони керівництва ТОВ МГК Вірамакс, де працював відповідач і власником якого є позивач ОСОБА_1 , для написання Договору позики та нотаріально завіреної Заяви про отримання коштів.

Ухвалою суду від 14 червня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 30 днів.

05.08.2019 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що доводи відповідача, викладені у Відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковальчук Р.М. вимоги уточненого позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання безвідсоткової позики, згідно якого позикодавець надав позичальнику безвідсоткову позику в сумі 8864 долари США, що у гривневому еквіваленті на день підписання Договору становить 248 164,00 гривень строком до 31.12.2019 (а.с.5-6).

На підтвердження даного договору, 01 березня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 була нотаріально затверджена заява, про отримання ним грошових коштів у сумі 248 164,00 гривень, що по курсу становить - 8864 доларыв США (а.с.7).

Відповідно до п. 3.5 Договору повернення позики повинно бути здійснено в місті Одесі шляхом передачі позичальником грошових коштів готівкою позикодавцю щомісячно, до 10 числа кожного місяця, по 738,58 доларів США, що еквівалентно 20 680,24 гривень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Верховний Суд України в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року виклав правовий висновок про те, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідач в ході судового розгляду стверджував, що він у позивача жодних коштів не отримував, але договір підписав особисто.

В даному випадку, волевиявлення сторін договору позики зафіксовано в самому договорі, сам договір відповідачем не оспорював ся.

Судом встановлено, що за період існування договірних відносин відповідачем ОСОБА_2 було погашено 31 175 гривень, а саме: 01 березня 2019 року 11 555,00 гривень; 24 травня 2019 року 19 620,00 гривень, що підтверджено розписками на повернення коштів написаних власноручно ОСОБА_1 (а.с.36-37).

Також, п.3.6 даного Договору передбачено, що у разі прострочки виконання щомісячного платежу позичальником, позикодавець має право вимагати повернення всієї суми позики достроково.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, якщо зобов`язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказана позиція висловлена в постанові від 02 липня 2014 року (справа № 6-79цс14) Верховного Суду України, який зробив висновок, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Судом встановлено, що на даний час заборгованість відповідача перед позивачем зменшилась та виглядає наступним чином: 248164,00 11555,00 19620,00 = 216 989,00 гривень. Саме цю суму позивач і просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми боргу доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 2366,09 гривень.

Керуючись ст. 4,12,81,89,141,265,268,284 ЦПК України, ст.ст. 524, 533, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу за договором позики у розмірі 216 989 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень та судовий збір в сумі 2 366,09 (дві тисячі триста шістдесят шість гривень 09 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя Л.М.Ковалевська