ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/5947/18

провадження № 22-ц/4809/442/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кіселика С.А.(доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2018 року за участю судді Шевченко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову і до повноліття доньки.

Позов мотивує тим, що 26.04.2014 року уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 14.04.2016 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Дитина проживає з нею, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку, а тому просила задовольнити позов.

Позивачем уточнено позовні вимоги, відповідно до наданих уточнень просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, як незаконне та необґрунтоване та таке, що підлягає скасуванню як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зокрема зазначав, що стягуючи аліменти з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі ј усіх видів заробітку, суд першої інстанції не врахував інтереси іншої дитини відповідача, яка знаходиться на його утриманні та рівність їх прав щодо отримання матеріального забезпечення, а тому вважає, що рішення в частині розміру аліментів слід змінити і зменшити його до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір на підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив, що 26.04.2014 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження, записаний відповідач.

Дитина на даний час проживає з позивачем, вказаний факт не оспорюється сторонами, а тому суд вважає його доведеним.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів суд врахував положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має інших виплат по виконавчим документам, має іншу сім'ю та дитину від другого шлюбу з якою проживає однією сім'єю, на утримання другої дитини аліменти в судовому порядку не стягуються.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, який правильно визначився із правовідносинами які виникли між сторонами та правильно застосував норми сімейного права які їх регулюють.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, а саме розміру доходу відповідача та його витрат на сім`ю у якій він проживає на даний час, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

Згідно положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач скористалась своїм правом в межах визначених Законом і суд визначив розмір аліментів у зазначених межах врахувавши положення ст.. 182 СК України, зокрема те, що відповідач аліментів на інших дітей не сплачує.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ч.1 статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 березня 2019 року.

Головуючий суддя: С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова