Дата документу 12.03.2019 Справа № 331/7212/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/7212/16 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
№ 22-ц/807/353/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Запорізької області, Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до прокуратури Запорізької області, Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства.

В обґрунтування позову зазначив, що в провадженні ОВС СВ УСБУ в Запорізькій області знаходилось кримінальне провадження № 0000102 від 05.08.2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 332, ч.1 ст. 364 КК України.

З фабули кримінальних правопорушень вбачається, що 22.08.2015 року невстановлені службові особи Ленінського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, незаконно оформили та видали іноземцям паспорти громадянина України, нібито в обмін на зіпсовані паспорти. У подальшому іноземці зверталися з вказаними паспортами до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою отримання відповідних паспортів для виїзду за кордон, з метою їх подальшого використання для незаконного переправлення через державний кордон України. До організації незаконного переправлення вказаних іноземців через державний кордон України безпосередньо причетний заявник, громадянин ОСОБА_3.

22.12.2015 року в рамках вказаного кримінального провадження за клопотаннями слідчого Скрипки О.В., в провадженні якого знаходиться провадження, слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надані дозволи на проведення обшуків за місцем знаходження ТОВ «ДУБАЙ ДІДЖИТАЛЗ» ( м. Дніпропетровськ, пр.. Гагаріна, 115, оф.24), « Міжнародне агентство «Баракат» (м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 115, оф.47), ТОВ « САІД БАРАКАТ І ПАРТНЕРИ» (м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна,115 , оф. 23-А), ТОВ «НЬЮТРЕЙДТЕХНОЛОЖЖІ» та кафе «Сезам» (м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна,165).

Під час проведення обшуків у заявника було вилучено комп'ютерну техніку та документацію, що унеможливило подальше ведення господарської діяльності очолюваних ОСОБА_3 підприємств.

10.02.2016 року постановою прокуратури Запорізької області з матеріалів кримінального провадження № 0000102 від 05.08.2015 року були виділені матеріали в нове кримінальне провадження № 0000009 від 10.02.2016 року стосовно ОСОБА_3

15.02.2016 року слідчий Скрипка О.В. направив ОСОБА_3 повідомлення про підозру на електронну скриньку.

16.02.2016 року слідчий Скрипка О.В. звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу до суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 16.02.2016 року клопотання задоволено, яку слідчий Скрипка О.В. в супроводі співробітників СБУ В Запорізькій області і понятих з м. Запоріжжя приїхав виконувати в неробочий час, 19.50 годин, до м. Дніпропетровська і затримав заявника в приміщенні готелю, де він знаходився після лікування в медичній установі.

17.02.2016 року слідчий Скрипка О.В. вручив йому узгоджене з прокуратурою Запорізької області клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою від 16.02.2026 року з додатками. Під час затримання ОСОБА_3, у нього згідно з протоколом затримання вилучено майно, а саме : мобільні телефони «IРhоnе» ( імеі НОМЕР_4) ; « Nокіа» ( імеі :НОМЕР_3) ; « Nокіа» ( імеі :НОМЕР_2); USB - накопичувач інформації «Тоshіба».

Ухвалою слідчого судді від 19.02.2016 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з встановленою сумою застави в розмірі 964 600, 00 грн.

У зв'язку із внесенням застави, ОСОБА_3 22.02.2026 року було звільнено з-під варти.

18.02.2016 року вищезазначене кримінальне провадження передано до слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області та 11.03.2016 року воно прийнято до провадження.

За результатами досудового розслідування, постановою прокуратури Дніпропетровської області від 07.06.2016 року кримінальне провадження № 0000009 від 10.02.2016 року відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 УПК України.

Ухвалою слідчого судді від 29.06.20216 року заставу у розмірі 964 600, 00 грн. повернуто заставодавцю ОСОБА_3

17.08.2016 року матеріали кримінального провадження за №0000009 прокуратурою Дніпропетровської області направлено до прокуратури Запорізької області.

20.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до УСБУ в Запорізької області про повернення йому раніше вилучених комп'ютерної техніки, носіїв електронної інформації та мобільного телефону.

22.01.2016 року йому було повернута частина вилучених речей. Інша частина речей не повернута до теперішнього часу.

ОСОБА_3 вважає, що відносно нього працівниками УСБУ в Запорізькій області та прокуратури Запорізької області були вчинені незаконні дії , які виразилися у : незаконній реєстрації кримінального провадження, в рамках якого він перебував від слідством 3 місяці 28 днів ; застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю 7 днів, а потім домашнього арешту ; тимчасовому вилученні під час проведення обшуків майна, з подальшим його арештом, яке повернуто частково.

Такі незаконні дії призвели до руйнації його нормальних життєвих зв'язків, позбавлення нормального спілкування з родиною, друзями, стосунків з оточуючими людьми, можливості займатися підприємницькою діяльністю, було завдано непоправної шкоди діловій репутації. Сім»я позивача у вищенаведений період часу перебувала у стресовому стані.

Цим заявнику відповідачами спричинена моральна шкода, право на відшкодування якої передбачено Конституцією України.

Розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 та його родині незаконним притягнення до кримінальної відповідальності, незаконним затриманням, взяттям під варту та триманням під вартою, ОСОБА_3 оцінює в 100 000, 00 грн.

Як на правові підстави заявленої вимоги ОСОБА_3 посилався на ч.ч.1, 2 ст. 1176 ЦК України, п.1 ч.1 ст.1, п.2 ст.2, п.1,2,3,5 ст.3, ст.4, ч.2,3 ст.13 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органі досудового розслідування, прокуратури і суду».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року в задоволені заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 в в особі представника ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Прокуратура Запорізької області надала відзив на апеляційну скаргу в якій зазначила, що вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, взагалі не спростовує правильних висновків суду, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Управління Служби безпеки України в Запорізькій області надало відзив на апеляційну скаргу у якому зазначило, що вважає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а викладені в ній доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Тому, просило суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні СВ УСБУ в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження № 0000102, відомості у якому 5 серпня 2015 року внесено до ЄРДР за ч.1 ст.364,ч.2ст.332 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження, зокрема встановлено, що протягом 2011-2015 років на території Запорізької, Дніпропетровської та інших областей діє група невстановлених слідством осіб, до яких за сукупності зібраних доказів причетні мешканець міста Запоріжжя ОСОБА_10 та мешканець міста Дніпропетровськ ОСОБА_3, які разом зі службовими особами та співробітниками Управління Державної міграційної служби Запорізької, Дніпропетровської та інших областей, організовували та незаконно переправляли іноземних громадян з мусульманських країн через державний кордон України до країн Європи, шляхом незаконного оформлення та видачі їм завідомо підроблених паспортів громадян України на ім.»я неіснуючих осіб, а також відповідних паспортів для виїзду за кордон.

В рамках кримінального провадження № 0000102 від 5.08.2015 року на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року ( № 1-кс/331/3330/15 ; № 1-кс/331/3329/15; № 1-кс/331/3326/15; № 1-кс/331/3327/15; № 1-кс/331/3325/15; 1-кс/3328/15 ) надані дозволи на проведення обшуків : за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою : Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Ювілейне, вул. Полтавська, 45 ( т.1, а.с.130) ; за місцем знаходження ТОВ « НЬЮТРЕЙДЕХНОЛОДЖІ» та кафе «Сезам» за адресою : м. Дніпропетровськ, пр.Гагаріна, 165 ( т.1, а.с.131); за місцем знаходження ТОВ «ДУБАЙ ДІДЖИТАЛЗ» за адресою : м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 115, оф.24 ( т.1, а.с.133) ; за місцем знаходження ТОВ « Міжнародне агентство «Баракат» за адресою : м. Дніпропетровськ, пр.. Гагаріна, буд. 115 оф.47 ( т.1, а.с.134) ; в автомобілі ОСОБА_3 марки «Реugеоt 508», д.н. НОМЕР_1 ( т.1, а.с.136); за місцем знаходження ТОВ « САІД БАРАКАТ І ПАРТНЕРИ» за адресою : м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 115 оф.23-А ( т.1, а.с.137).

За результатами проведених 24 грудня 2015 року обшуків за місцезнаходженням ТОВ «ДУБАЙ ДІДЖИТАЛЗ» та ТОВ « Міжнародне агентство «Баракат» було виявлено та вилучено майно у вигляді комп»ютерної техніки, носіїв електронної інформації, мобільний телефон, портативний накопичувач інформації, ноутбук, системні блоки персональних комп»ютерів, блокнот із записами.

20 січня 2016 року постановою слідчого УСБУ в Запорізькій області Скрипки О.В. повернуто ОСОБА_3: два системні блоки персональних комп'ютерів, блокнот, накопичувач інформації.

Не погоджуючись з такими діями слідчого, 25 січня 2016 року ОСОБА_3 в особі адвоката Яркіної О.В. звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність слідчого Скрипки О.В., яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, в якій просила повернути ноутбук «Асер» , мобільний телефон «Айфон6С», портативний накопичувач інформації, вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3; ноутбук « Асер», вилучений в офісі ТОВ « Міжнародне агентство «Баракат» ; системні блоки комп»ятерів, вилучені в офісі ТОВ « Дубай Діджиталс».

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2016 року ( справа № 1-кс/331/214/2016) у задоволенні скарги ОСОБА_3 в особі адвоката Яркіної О.В.було відмовлено.( т.1, а.с.139-141).

Згідно постанови прокурора відділу прокуратури Запорізької області від 10 лютого 2016 року з кримінального провадження № 0000102 від 5.08.2015 року виділені матеріали досудового розслідування відносно групи невстановлених слідством осіб, до яких за сукупності зібраних доказів причетні мешканець міста Запоріжжя ОСОБА_10 та мешканець міста Дніпропетровськ ОСОБА_3, які разом зі службовими особами та співробітниками Управління Державної міграційної служби Запорізької, Дніпропетровської та інших областей, організовували та незаконно переправляли іноземних громадян з мусульманських країн через державний кордон України до країн Європи, шляхом незаконного оформлення та видачі їм завідомо підроблених паспортів громадян України на ім.»я неіснуючих осіб, а також відповідних паспортів для виїзду за кордон. ( т.1, а.с.109-113)

Відповідні відомості були внесені до ЄРДР 10 лютого 2016 року під № 0000009, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.14,ч.2 ст.332 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000009 від 10.02.2016 року на підставі ухвали слідчого суді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року ( № 1-кс/331/593/2016 ) накладено арешт на майно, вилучене у ОСОБА_3 під час його особистого обшуку 16.02.2016 року ( т.1, а.с.120) ; 15 лютого 2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_3( т.1.а.с.14-17), яке направлено останньому поштою ; 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 затримано на підставі ухвали слідчого судді ( т.1, а.с.114-116; 117-119).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року , яка за залишена без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 3 березня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО строком на 60 днів, тобто до 15 квітня 2016 року, з одночасним визначенням розміру застави.( т.1, а.с. 19-25; 123-126).

Постановою першого заступника Генерального прокурора України від 18 лютого 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 доручено слідчому відділу УСБУ у Дніпропетровській області. ( т.1, а.с.128).

Супровідним листом № 04/4/3-54 вих-16 від 19 лютого 2016 року Генеральна прокуратура України копію постанови від 18.02.2016 року надіслала для відома та виконання в прокуратури Запорізької та Дніпропетровської областей. Згідно штампу на листі прокуратура Запорізької області отримала постанову 23 лютого 2016 року.( т.1, а.с.127).

Постановою прокурора прокуратури Дніпропетровської області від 7 червня 2016 року кримінальне провадження № 0000009 від 10.02.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.14,ч.2 ст.332 КК України, відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.( т.1, а.с.27-39)

Постановою заступника прокурора Запорізької області від 15 лютого 2017 року постанова прокурора прокуратури Дніпропетровської області від 7 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000009 відносно ОСОБА_3 скасована ; досудове розслідування стосовно ОСОБА_3 відновлено в рамках кримінального провадження № 0000007.( т.1, а.с.212-213).

5 квітня 2017 року процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні матеріали за підозрою ОСОБА_3 за ч.2 ст.332 КК України виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000007 в окреме провадження № 0000189.

Постановою слідчого прокуратури Запорізької області від 5 квітня 2017 року кримінальне провадження № 0000189 зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3( т.1, а.с.210-211).

При апеляційному розгляді прокурор підтвердив, що наразі кримінальне провадження не закрито, Баракат знаходиться у розшуку, підстав для стягнення на його користь будь-якої компенсації немає.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлення вимог позивачем, судова колегія враховує наступне.

Згідно п.п.3,4 Положення про застосування Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", що затверджений наказом Міністерства юстиції України, генеральної прокуратури України, міністерства фінансів України від 04.03.1996 року №6/5/3/41, передбачено, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1, пунктом 2 частини першої статті 2 та частиною п'ятою статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт його повної реабілітації ті процесуальні акти,на які посилався позивач скасовані, немає підстав і для відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній сказі на те, що постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження є незаконною не підтверджене належними доказами, судова колегія з розгляду цивільних справ позбавлена права перевіряти законність постанов, ухвалених в кримінальному провадженні.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд мав зупинити провадження в справі до розгляду кримінальної справи. Адже на час вирішення справи жодних перешкод для розгляду справи у суду першої інстанції не існувало, а позивач не позбавлений права, у разі його реабілітації, заявити позов про відшкодування завданої шкоди.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлених вимог у зв'язку з відсутністю повної реабілітації позивача, судова колегія також звертає увагу на наступне.

Позов у цій справі заявлено до до прокуратури Запорізької області, Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі ? Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Згідно з пунктом 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи наведене, саме Державна казначейська служба України є особою, зобов'язаною здійснити безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування позивачеві шкоди у разі доведення його вимог.

Натомість позов до Державної казначейської служби позивачем не заявлений, у якості відповідача вона до справи не залучена.

Враховуючи, що незалучення Державної казначейської служби до участі в справі у якості відповідача не впливає на правильність висновків суду щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 березня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко