ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/4335/17

Провадження № 22-ц/818/1455/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач за первісним позовом - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова, ухвалене 19 жовтня 2018 року о 10 годині 56 хвилин у складі судді Сенаторова В.М.,

у с т а н о в и в:

У березні 2017 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (надалі КП) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , після уточнення розрахунку по якому (т.1 а.с. 161-163) просило солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 6 846 грн. 42 коп., з яких: - 3591 грн. 43 коп. за послуги централізованого водопостачання з 01.01.2014 по 31.01.2017; - 1964 грн. 92 коп. за послуги з централізованого водовідведення в період з 01.01.2014 по 31.01.2017 ; - 1106 грн. 33 коп. індексу інфляції та 183 грн. 74 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 . Відповідачі отримували надані послуги водопостачання і водовідведення та систематично нехтували зобов`язанням щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого виникла заявлена заборгованість.

12 вересня 2017 року ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернулася до суду із зустрічним позовом до КП, у якому просила зобов`язати КП здійснити перерахунок розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що надавалися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 85-89).

Позов обґрунтовано тим, що КП «Харківводоканал» надавав споживачам послуги неналежної якості та не в повному обсязі. А саме, було встановлено наявне відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, наявні перерви в наданні послуг. Тиск напору води не відповідав стандартам і нормативам, встановленим законодавством, бо в різний час доби напір води був або слабкий, або відсутній зовсім . Зазначені порушення в наданні послуг особливо проявлялося у вечірній час доби, коли зростало загальне споживання води всіма мешканцями будинку. Вказані обставини встановлені актом про виявлені порушення, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_1 , що направлявся на адресу КП. Проте в супереч вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» перерахунок плати за фактично надані відповідачам послуги КП не здійснило. Компенсації за перерву у наданні послуг, ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі КП також не здійснило.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року позовні вимоги КП задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 6846 грн. 42 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 689 гривні 00 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 911 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП. Проте свого обов`язку щодо сплати наданих послуг відповідачі не виконують, в результаті чого утворилася заборгованість. У грудні 2016 року КП звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водовідведення і водопостачання, що потягло переривання строків позовної давності, тому КП має право вимагати стягнення з відповідачів заборгованості з оплати за ці послуги в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з грудня 2013 року. Позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.01.2014 по 31.01.2017 підлягають задоволенню, оскільки заявлені в межах строків позовної давності. Відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягає стягненню борг з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали належних та допустимих доказів на обґрунтування заявленого ними позову. Акт про виявлені порушення від 27.06.2017 не є належним доказом, оскільки складений без участі представників КП та з його тексту не можливо встановити період, за який надавалися неякісні послуги та він стосується неналежного надання послуг гарячого водопостачання.

В поданій у січні 2019 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову КП та задовольнити позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом безпідставно не було застосовано строки позовної давності. Солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оплати за житлово-комунальні послуги є неможливим, оскільки ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 лише 30.10.2014 року. Також суд не врахував, що відповідачі є інвалідами 1 та 2 групи та відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу від 11.03.2019 КП просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. Посилається на те, що поданням заяви про видачу судового наказу КП перервало строк позовної давності. Оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг, наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. Акт про виявлені порушення від 27.06.2017 не відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (надалі Правила).

Відповідно до ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Право апеляційного оскарження мають учасники справи та особи, які не брали участь у справі , якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або) обов`язки (ч.1 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи мають здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

З матеріалів справи вбачається, що з апеляційною скаргою на рішення суду звернувся лише ОСОБА_1 ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив, з заявою про приєднання до апеляційної скарги в порядку ст. 363 ЦПК України до апеляційного суду не звернувся.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення не тільки відносно нього, але й відносно іншого відповідача - ОСОБА_2 . Доказів наявності у нього повноважень діяти від імені ОСОБА_2 суду не надає.

За таких обставин, судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Також в матеріалах справи містяться довідки надані Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 18-19).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30.10 2014, що підтверджується штампом у паспорті відповідача (а. с. 40).

У грудні 2016 року КП звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у прийнятті якою ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2016 відмовлено (а.с. 4).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України (в редакції на час видачі судового наказу) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214 цс 14, № 552/1529/16-ц від 14.02.2018 року.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржників у грудні 2016 року (з заявою про видачу судового наказу), що потягло переривання строків позовної давності, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з грудня 2013 року.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.01.2014 по 31.01.2017 заявлені в межах строків позовної давності.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2918-III від 10.01.2002 «Про питну воду та питне водопостачання» суб`єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є споживачі питної води.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно ст. 16 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово - комунальні послуги» (що був чинний на час виникнення спірних правовідносин) послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно (за винятком випадків установлених ч.3 вказаної статті), належної якості та підлягає оплаті.

Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У відповідності зі ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженому встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору найму жилого приміщення.

За змістом частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).

Згідно з частинами першою та четвертою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з розрахунку, наданого КП, відповідачами не була сплачена сума заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 6846 грн. 42 коп., з яких в період з 01.01.2014 по 31.01.2017 за послуги централізованого водопостачання в сумі 3591 грн. 43 коп.; за послуги з централізованого водовідведення в період з 01.01.2014 по 31.01.2017 в розмірі 1964 грн. 92 коп.; індексу інфляції - 1106 грн. 33 коп.; 3% річних від простроченої суми - 183 грн. 74 коп. (т.1 а.с. 161-163). На час розгляду справи вказані суми не були сплачені підприємству споживачами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

КП здійснює ліцензійну господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, яка визначена Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», як господарська діяльність по забезпеченню споживачів питною водою і водовідведенням, очистці стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

Зобов`язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не відповідає законодавству, оскільки послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води ним не надаються.

Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання комунальних послуг, а також проведення перерахунку нарахувань таких послуг за результатами перевірки, визначено положеннями Правил.

Акт про виявлені порушення від 27.06.2017, наданий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 61), не відповідає вимогам до складання такого акту, передбачених Правилами, а саме: зазначений акт складено без участі представників виконавців послуг; з тексту даного акту неможливо встановити період, за який, як вважають відповідачі, до будинку АДРЕСА_1 надавалися послуги, що не відповідали кількісним та/або якісним показникам.

Згідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення(ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Апелянт не надав суду першої та апеляційної інстанції належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про невідповідність послуг, наданих КП, кількісним та/або якісним показникам.

Наданий представником відповідача акт про недостатність тиску води в квартирі АДРЕСА_1 від 03 жовтня 2017 року, складений працівником КП (т.1 а.с. 106), не доводить неналежної якості послуг за весь спірний період з 2014 по 2017 роки. Лист КП № Ко-3824/117.01.0205 від 19.07.2017 також не дає змоги встановити період низького тиску по вул. Мироносицькій, 70 у м. Харкові (т.1 а.с. 145).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду про задоволення позову КП та відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду про розподіл судових витрат з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується частиною 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно довідок МСЕК від 03.03.2017 Серії 12ААА № 461619 та від 06.12.2017 Серії 12 ААА № 685362 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є інвалідами 1- ої та 2 - ої групи, тому звільнені від сплати судового збору (т.1 а.с. 191-192).

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору.

При цьому ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року сплата судового збору КП за подачу позовної заяви була відстрочена (т.1 а.с. 24), тому сторони фактично не понесли судових витрат, які б підлягали компенсуванню за рахунок держави.

В іншій частині, а саме в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з послуг централізованого відведення та водопостачання з період з 01.01.2014 по 30.10.2014 року, тобто до моменту його реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , рішення суду не переглядалося. Оскільки права апелянта ОСОБА_1 рішенням суду в цій частині не зачіпаються, а ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на зазначене рішення не звернувся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року змінити, скасувавши в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору на користь комунального підприємства «Харківводоканал» у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень і витрат по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 911 (дев`ятсот одинадцять) гривень.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний