ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №592/194/19

Номер провадження 22-ц/816/4787/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника відповідача Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради - Карнаух Вікторії Іванівни,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2019 року ухваленого у складі судді Котенко О.А., у м. Суми, повний текст складений 30 липня 2019 року

у цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення компенсації з фізичної особи, яка надавала соціальні послуги,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , та свої вимоги мотивував тим, що відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2004 року №558 (далі - Порядок), непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 26.05.2015 року та поданих нею документів, їй була призначена компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги за хворою особою ОСОБА_2 , з 26.05.2015 року по 29.02.2016 року. Вподальшому, позивачем було здійснено призначення компенсації ОСОБА_1 у період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 року.

Надалі, під час перевірки відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було виявлено, що ОСОБА_1 з 22.09.1994 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець в ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, про що остання Департамент не повідомила. Відтак, Департаментом було припинено допомогу з 26.05.2015 року.

Протягом періоду з 26.05.2015 року по 28.02.2018 року компенсаційні виплати склали 3907,07 грн. Заборгованість у сумі 274,60 грн. було утримано департаментом з відповідача відповідно до п.15 Порядку з подальших виплат у розмірі 20%. Залишок боргу складає 3632,47 грн., який було запропоновано відповідачу повернути в добровільному порядку, але вимога позивача відповідачем виконана не була.

Тому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму компенсації у розмірі 3632,47 грн. та судовий збір.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2019 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення при розгляді справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що відсутність діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця та відсутність санкцій з боку контролюючих органів за порушення вимог подання податкової звітності, не відображені в законодавстві, як підстави для автоматичної втрати статусу фізичної особи-підприємця, а отже відповідач при зверненні із заявою про призначення компенсації подала недостовірні відомості.

Вважає, що Порядок надання Державною фіскальною службою України інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про наявність доходів та джерела їх отримання фізичними особами, які надають соціальні послуги, було затверджено наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України 08.05.2015 року за №492/497, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2015 року за №594/27039, та набрання чинності відбулося 16.06.2015 року, тобто вже після прийняття рішення департаментом про призначення компенсації ОСОБА_1 , а тому департамент був позбавлений можливості перевірити надані останньою відомості про відсутність у неї статусу фізичної особи підприємця.

Також департаментом було додано до позовної заяви копію заяви відповідача від 26.05.2015 року, в якій відповідач власноручно зазначила про те, що вона не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Відтак даний запис відповідача свідчить про те, що остання свідомо вказала, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому висновок суду про відсутність доказів з питання надання відповідачем недостовірних даних при поданні даної заяви, є неаргументованим, оскільки здійснений запис свідчить про подачу недостовірних даних.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача та її представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою та пакетом документів про призначення їй компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги за ОСОБА_2 , 1988 року народження, який є особою з інвалідністю ІІ групи. На заяві про призначення компенсації ОСОБА_1 вказала, що як суб`єкт підприємницької діяльності вона не зареєстрована (а.с.4 -9).

Рішенням Управління соціального захисту населення Сумської міської ради від 08 червня 2015 року, ОСОБА_1 призначена компенсація як фізичній особі, яка надає соціальні послуги ОСОБА_2 , особі з інвалідністю ІІ групи, відповідно до Постанови КМУ №5588 від 29.04.2004 року «Про порядок призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» , на період з 26 травня 2015 року по 29 лютого 2016 року (а.с.13).

Вподальшому, згідно рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 01 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги, на період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року (а.с.20).

Також місцевим судом встановлено, що відповідно до довідки Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області від 04 квітня 2018 року, ОСОБА_1 була зареєстрована в Державній податковій інспекції у м. Сумах як фізична особа-підприємець з 22 вересня 1994 року по 30 березня 2018 року (дата проведення державної реєстрації припинення). За період з 22 вересня 1994 року по 30 березня 2018 року перебувала на загальній системі оподаткування. Інформації про отримані доходи з 22 вересня 1994 року по 30 березня 2018 року не має, у зв`язку з неподанням звітності за вказаний період (а.с.22, 40).

З копії з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 22 вересня 1994 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , 30 березня 2018 року припинено (а.с.23).

Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради прийнято розпорядження від 03.04.2018 року про повернення переплачених коштів компенсації ОСОБА_1 , яка надає соціальні послуги за період з 26.05.2015 року по 31.12.2017 року, а грошові кошти отримані нею з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року утримати з подальших виплат по 20% відповідно до п.15 Постанови №558 від 29.04.2004р. (а.с.26).

Відповідно до розрахунку від 05.04.2018 року переплата компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на ОСОБА_1 за період з 26.05.2015 року по 28.02.2018 року склала 3907,07 грн. Станом на 29.11.2018 року сума переплати становить 3632,47 грн. (а.с.27).

10 травня 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до ОСОБА_1 з листом, в якому повідомив, що департаментом була виявлена переплата компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги за період з 26.05.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 3907,07 грн., у зв`язку з тим, що під час оформлення призначеної допомоги нею були подані недостовірні дані, а саме відповідач не повідомила, що з 1994 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Просив повернути надміру отримані кошти на рахунок департаменту в сумі 3636,47 грн. (а.с.28,33, 55).

ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову , зазначала, що з 1997 року вона припинила здійснення підприємницької діяльності, оскільки захворіла на тяжку хворобу про що і повідомила працівника фіскальної служби, але їй не було роз`яснено про те, що вона має звернутись із відповідною письмовою заявою і вона вважала, що її статус як фізичної особи підприємця припинено.

Зазначені нею обставини підтверджуються медичною довідкою про те, що ОСОБА_1 з 03.01.1997 року по 05.03.1997 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Сумському онкологічному диспансері, де їй проводилося лікування променевою терапією. Також, з медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 з 1997 року по теперішній час перебуває на обліку в Сумському онкологічному диспансері та потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.43-46,63,75-79,80-81).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 при зверненні в травні 2015 року за призначенням їй компенсації як особі яка надає соціальні послуги не вважала себе фізичною особою-підприємцем, оскільки не займалася підприємницькою діяльністю з 1997 року, будь-яких доходів від підприємницької діяльності не отримувала, і не знала про те, що її реєстрація як фізичної особи підприємця, в установленому законом порядку, не припинена. Крім того, позивач, призначаючи та виплачуючи компенсацію, не звертався до органів державної фіскальної служби щодо витребування відомостей про реєстрацію відповідача як підприємця та наявності доходів й джерел їх отримання.

З такими висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 (далі - Порядок) непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Згідно п. 5 Порядку, компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з п.8 Порядку, компенсація призначається на час, протягом якого особа, що подала заяву про необхідність отримання соціальних послуг, потребуватиме постійного стороннього догляду.

Відповідно до абз.1 п.15 Порядку, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної в м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення обставин.

Відповідачу було відомо про її обов`язок повідомляти про настання обставин, які можуть вплинути на умови виплати компенсації, про що свідчить відповідна відмітка в заяві про призначення компенсації, зроблена власноруч ОСОБА_1 .

Проте, призначаючи грошову компенсацію відповідачу, Управління соціального захисту населення Сумської міської ради (з 05.05.2016 року Департамент) не зверталося до органів ДФС щодо витребування інформації про доходи ОСОБА_1 Адже п.6-1 Порядку передбачено, для підтвердження відсутності даних про доходи фізичної особи, яка надає соціальні послуги, використовуються відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, що отримані в порядку щоквартального електронного інформаційного обміну між Мінсоцполітики і ДФС з урахуванням вимог, передбачених для інформації з обмеженим доступом. Порядок обміну такою інформацією затверджується Мінсоцполітики і ДФС. В той же час, позивач лише в 2018 році вирішив перевірити данні про доходи відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, згідно з п.33 Постанови Кабінету Міністрів від 25 травня 1998 року № 740 "Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності", яка діяла на час фактичного припинення відповідачем підприємницької діяльності, однією із підстав скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи за рішенням суду (арбітражного суду) було неподання протягом року до органів державної податкової служби податкової декларації, документів бухгалтерської звітності згідно із законодавством.

З довідки ДПІ в м.Сумах вбачається, що ОСОБА_1 не подавала звітність за період з 1994 року по 30.03.2018 року, відомості про отримані доходи відсутні (а.с.22) .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що зважаючи на таку бездіяльність державної податкової служби, не притягнення відповідача до відповідальності за неподання податкової звітності протягом 24 років, остання могла сподіватися на те, що її підприємницька діяльність припинена в установленому законом порядку.

Також, колегія суддів, при перевірці доводів апеляційної скарги зважає на ту обставину, що як на правову підставу для стягнення з відповідачки надміру виплаченої суми компенсації позивач послався на вимоги статей 1212 та 1215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Наведена норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, для застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах необхідно довести, що виплата грошової компенсації є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату або отримувач допомоги недобросовісно її набув.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

В той же час, як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи вперше ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення їй компенсації 26.05.2015 року, а вже з 16.06.2015 року набрав чинності Порядок надання Державною фіскальною службою України інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про наявність доходів та джерела їх отримання фізичними особами, які надають соціальні послуги, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.05.2015 року №492/497, яким передбачено, що органи соціального захисту населення надають відповідні запити до ДФС, а ДФС надає відповіді виключно в електронній формі.

Незважаючи на це, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради неодноразово приймалися рішення (розпорядження) про перерахунок компенсації за надання соціальних послуг, призначення компенсації за період з 2015 року по 2018 рік, але відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 як підприємця та наявності доходів, джерел їх отримання в органах ДФС не перевірялись.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано, при ухваленні оскаржуваного рішення і відмови в задоволенні позову послався і на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення по справі «Рисовський проти України» за яким ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, проаналізувавши наведені норми, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих компенсаційних виплат з надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а відтак не дають підстав вважати про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Отже, рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не має.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує 176200 грн., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 18 жовтня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

І. В. Орлов