ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2201/1241/2012
Провадження № 22-ц/4820/1140/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Хмельницький

ухвала

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

cекретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю апелянтки ОСОБА_1 , державного виконавця Боярчука О.В., представників КС «Еталон» Сідельникової Н.М. та Хмельницької ощадної кредитної спілки Персіянової - Гаврилюк Н.С.

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2201/1241/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2019 року (суддя Бараболя Н.С., повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року) у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 просила скасувати заборону виїзду за межі України, що встановлена ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2012 року у справі №2201/1241/2012 з тих підстав, що зазначене обмеження застосовано судом неправомірно, із порушенням норм чинного законодавства, оскільки вона не ухиляється від виконання кредитних зобов`язань, а просто не має фінансової можливості їх виконувати, оскільки на даний час її доходи тимчасові та мізерні, вона самостійно утримує сина та проживає в найманій квартирі. Посилаючись на поганий стан здоров`я та на те, що для встановлення діагнозу і подальшого лікування їй необхідно виїхати за кордон, однак через встановлену заборону виїзду позбавлена такої можливості, ОСОБА_3 просила суд задовольнити її заяву.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2019 року заяву задоволено. Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29 березня 2007 року, що застосоване ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2012 року. Ухвалу суду направлено для виконання до Державної прикордонної служби України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку та вказує, що ця ухвала постановлена з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянтка є солідарним боржником із позичальником ОСОБА_2 по стягненню кредитних коштів на користь КС «Центр фінансових послуг» за виконавчим листом №6-872/10 від 01.02.2011 року, виданим Печерським районним судом м. Києва, що перебуває на виконанні у відділі ДВС в Білогірському районі. І цей виконавчий документ входив до переліку виконавчих документів, до виконання яких тимчасово ОСОБА_2 ухвалою Білогірського районного суду від 27.09.2012 року обмежено у праві виїзду за кордон. Апелянтка вказує, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що ОСОБА_2 з моменту постановлення рішення ухиляється від погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між нею та КС «Центр фінансових послуг». ОСОБА_1 зазначає, що в результаті недобросовісних дій заявниці усі виплати по кредиту виконує саме апелянтка, як поручитель і вважає, що ОСОБА_2 шляхом обману бажає виїхати за кордон для уникнення сплати коштів по виконавчих провадженнях, адже хвороби, на які вона посилається у заяві, успішно лікуються в Україні. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 проживає із сином у м. Києві і має фінансову можливість забезпечити себе та свою сім`ю, а також лікуватися в клініках Європи, тому, на думку апелянтки, ОСОБА_2 свідомо ухиляється від сплати боргів і бажає уникнути виконання своїх же кредитних зобов`язань. Тому ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_1, державний виконавець Боярчук О.В., представники КС «Еталон» Сідельникова Н.М. та Хмельницької ощадної кредитної спілки Персіянова - Гаврилюк Н.С. апеляційну скаргу підтримали з підстав у ній наведених.

Інші учасники процесу до суду не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа підлягає розгляду у їх відсутність.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження судового рішення, ОСОБА_1 зазначала, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не врахував порушення її прав, як солідарного із заявницею боржника та вирішив питання про її права та обов`язки, адже апелянтка, будучи по договору поруки поручителем за належне виконання ОСОБА_2 зобов`язань, сплачує кредитну заборгованість лише сама.

Встановлено, що в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 27.02.2014 року зазначено, що Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 03.09.2009 року стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь Кредитної Спілки «Центр фінансових послуг» суму несплачених вчасно процентів в розмірі 11161,63 грн., суму нарахованої пені в розмірі 9131,50 грн., суму застосованих штрафних санкцій у розмірі 10500 грн., суму сплаченого третейського збору в розмірі 500 грн., суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7200 грн., що разом складає 38493,13 грн.

Також зазначеним рішенням встановлено, що поручителями за кредитним договором №В-68/0028/07/52/25 від 14.12.2007 року, який укладений між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2 , відповідно до договору поруки №В-68/0028/07/52/28 являються ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ( а.с.188-189).

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.28), на виконанні у Білогірському районному відділі ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області перебувало виконавче провадження №42582507 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» кредитної заборгованості в сумі 38493,13 грн., однак постановою старшого державного виконавця від 27.06.2018 року повернуто стягувачу КС «Центр фінансових послуг» виконавчий лист №6-872/10, що виданий 01.02.2011 року Печерським районним судом м. Києва.

Разом з тим, на виконанні у Білогірському районному відділі ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області перебуває зведене виконавче провадження №34938591 по виконанню в тому числі і виконавчого листа № 6-872/10 від 01.02.2011 року, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» кредитної заборгованості в сумі 38493,13 грн. І станом на 23.05.2019 року цей виконавчий документ боржником не виконано (а.с. 146 - 149, 165-166).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, має право на оскарження ухвали Білогірського районного суду від 02 квітня 2019 року, оскільки зазначене судове рішення впливає на її права та обов`язки як солідарного боржника.

В силу ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Так, постановляючи ухвалу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , що застосовано на підставі ухвали Білогірського районного суду від 27 вересня 2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем при зверненні до суду в 2012 року з відповідним поданням не надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання судових рішень. Також, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_2 на час подачі заяви і ту обставину, що державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження, що не виконане на час постановлення оскаржуваної ухвали, не реалізовано майно ОСОБА_2 , що описано та арештовано 17.01.2012 року, суд вважав мотивованими підставами для скасування обмеження у праві виїзду за межі України відносно заявниці.

Однак, судова колегія не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Встановлено, що ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2012 року за поданням старшого державного виконавця відділу ДВС Білогірського райуправління юстиції тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань по погашенню заборгованості по виконавчому листу №2-184/2010 від 17.05.2010 року, виданого Білогірським районним судом; виконавчому листу №2-192/2010 від 12.05.2010 року, виданого Білогірським районним судом; виконавчому листу № 2-68/2010 від 06.09.2010, виданого Білогірським районним судом; судовому наказу № 2-н-826 від 11.02.2010 року, виданого Хмельницьким міскрайонним судом; виконавчому листу №2-281 від 01.11.2010 року, виданого Білогірським районним судом, виконавчому листу №2-310/2010 від 10.11.2010 року, виданого Білогірським районним судом, виконавчому листу №6-872/10 від 01.02.2011 року, виданого Печерським районним судом м. Києва; виконавчому листу №2-6317/10 від 31.01.2010 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом; виконавчому листу №2-388/11 від 06.02.2012 року, виданого Білогірським районним судом, постанову без № від 18.11.2010 року, видану ВДВС Білогірського РУЮ, виконавчому листу №1 «2201/27/2012 від 20.04.2012 року, виданого Білогірським районним судом, наказу №2-н-2/08 від 28.01.2008 року ( а.с. 6-7).

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон заявниця зазначала, що в ухвалі суду від 27.09.2012 року не вказано, з яких підстав її тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, а лише є посилання на норми матеріального права і на наявність невиконаних виконавчих проваджень, боржником по яких вона є, а також не враховано, що від виконання зобов`язань вона не ухилялася, а просто не мала матеріальної можливості їх виконувати.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що такі доводи заявниці зводяться до її незгоди із законністю ухвали Білогірського районного суду від 27 вересня 2012 року, однак встановлено, що ОСОБА_2 в апеляційному порядку зазначена ухвала оскаржена не була.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України (в редакції 2004 року) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Аналогічні положення закріплені і в ч. 1 ст. 273 ЦПК України (2017 року).

Встановлено, що ухвала Білогірського районного суду від 27 вересня 2012 року набрала законної сили 27.09.2012 року (а.с. 6-7).

Законна сила судового рішення виявляється у його незмінності та винятковості.

Встановлено, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що державним виконавцем при розгляді в суді 27.09.2012 року його подання про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон не надано доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зведеного виконавчого провадження та державним виконавцем в межах виконавчого провадження не реалізовано описане та арештоване 17.01.2012 року майно, про що не заперечує боржник.

Судова колегія вважає, що зазначені вище висновки є незгодою суду із встановленими ухвалою Білогірського районного суду від 27.09.2012 року в межах розгляду подання державного виконавця обставинами справи, а суд першої інстанції позбавлений процесуальної можливості ревізувати та переглядати своє процесуальне рішення, підмінюючи повноваження апеляційної інстанції.

Також, на думку колегії суддів, посилання заявниці ОСОБА_2 на стан її здоров`я та неспроможність лікарів України поставити діагноз, а виїхати за межі України для встановлення діагнозу вона позбавлена можливості не є в розумінні ч. 5 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування вжитого Білогірським районним судом 27.09.2012 року тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом з тим апеляційним судом встановлено, що на час подачі заяви та на час постановлення оскаржуваної ухвали судом у Білогірському відділі ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження, боржником по якому є ОСОБА_2 і в межах якого державний виконавець в 2012 році звертався із поданням до суду про встановлення обмежень відносно цього ж боржника.

Так, на даний час перебувають на виконанні у Білогірському відділі ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області виконавчий лист № 2-281/2010 від 01 листопада 2010 року щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Альянс Україна» боргу по кредиту в сумі 4104,91 грн., виконавчий лист №2-6317/10 від 31 січня 2011 року щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Еталон» боргу по кредиту в сумі 3467,54 грн., виконавчий лист №2-388/2011 від 04.02.2013 року щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Еталон» боргу по кредиту в сумі 5067,23 грн. та судовий наказ № 2-н-826/10 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 на користь КС «Еталон» заборгованості в сумі 9766,09 грн. та судових витрат в сумі 78,85 грн.

Ці обставини визнаються державним виконавцем і представником КС «Еталон» та підтверджуються матеріалами справи (а.с. 53 - 60, 182-185).

З огляду на вищевикладене судова колегія приходить до висновку, що наявність невиконаних станом на травень - червень 2019 року виконавчих документів, що стали приводом для звернення державного виконавця із поданням про обмеження у 2012 році боржника у праві виїзду за межі України є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування вжитого судом тимчасового обмеження, адже необхідність у застосуванні відносно боржника ОСОБА_2 зазначеного тимчасового обмеження не відпала.

Таким чином, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов невірного висновку про наявність підстав для скасування застосованого до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, тому оскаржувана ухвала підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 384,20 грн. судового збору.

Повне судове рішення складено 11 червня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк