П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року та за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року (головуюча суддя Монич О.В.), у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіконДа», ОСОБА_1 про заміну товару неналежної якості,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Позов вмотивований тим, що у січні 2015 року він замовив металопластикові вікна у ТОВ «ВіконДа» у м. Мукачево, сплативши за них 59500 грн. Всі платежі були проведені на рахунок фізичної особи - підприємця Діброви О.Ю., що виступала постачальником продукції. У квітні 2015 року вікна були установлені працівниками відповідного підприємства. Після установки вікон він помітив значні пошкодження на товарі і зразу повідомив про це відповідача та зробив фотофіксацію неякісного товару. Недоліки Відповідачем усунуті не були. Факт придбання вікон у ТОВ «ВіконДа» підтверджується договором, що був укладений між сторонами, а також рахунками про сплату коштів за товар. За вказаних обставин, з посиланням на ст. ст. 678, 680, п. 3, 4 ст. 708 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, з врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просив суд зобов`язати ТОВ «ВіконДа» та фізичну особу підприємця ОСОБА_1 безоплатно замінити неякісний товар на такий самий товар належної якості, а у випадку невиконання заміни товару на такий самий товар належної якості, стягнути із відповідачів суму коштів, сплачену за купівлю.

У вересні 2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 на її користь недоплачену суму за встановлені вікна в розмірі 5000 грн. з посиланням на те, що ним не в повному обсязі сплачено кошти за встановлені вікна.

Ухвалою суду від 05 квітня 2017 року зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 (а.с.47).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року уточнену позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіконДа» та фізичну особу підприємця ОСОБА_1 безоплатно замінити неякісний товар на такий самий товар належної якості, а у випадку невиконання заміни товару на такий самий товар належної якості, - стягнути із відповідачі суму коштів, сплачену за купівлю.

Ухвалою суду від 14 червня 2018 року зустрічну позовну заяву фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі на рішення фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також стягнути із ОСОБА_2 на її користь кошти в розмірі 5000 грн. внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання, а саме щодо несплати суми коштів за отриманий товар. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно задовольнив позов, оскільки належними доказами не встановлено і в рішенні не вказано про які саме пошкодження і дефекти на металопластикових вікнах та дверях йдеться у заявленому позові і чи такі знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 . Чернівецька, 15, а подана позивачем фототаблиця не є доказом; позивачем не подано доказу наявності дефектів та пошкоджень на вікнах в момент монтажу замовленого товару, і що саме товар був неналежної якості в момент його монтажу за адресою позивача; зазначає, що усі фіксації недоліків товару відбувались уже після монтажу належної якості на той момент товару - через декілька тижнів після монтажу та відповідно прийняття товару, крім того металопластикові вікна встановлювались в два етапи з інтервалом у декілька тижнів на прохання клієнта через ремонтні роботи у нього на об`єкті, куди необхідно було здійснити монтаж замовлених вікон; недоліки та пошкодження , які вказані в позові не підпадають під розуміння гарантійного строку згідно з п.4 вказаного замовлення.

В апеляційній скарзі на ухвалу фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на те, що суд оскаржуваною ухвалою неправомірно залишив поданий нею зустрічний позов без розгляду, оскільки нею 10.05.2018 року подано заяву про відкладення розгляду справи через закінчення повноважень її представника і необхідності забезпечення у розгляді справи іншого представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга на рішення підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга на ухвалу не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що в січні 2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір замовлення №3217, відповідно до якого сторони домовились про те, що постачальник ФОП ОСОБА_1 зобов`язується передати товар металопластикові вікна у власність замовнику ОСОБА_2 , а замовник, ОСОБА_2 зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього грошову суму в розмірі 59 500 грн., що підтверджується договором замовленням №3217.

Розділом 4 Договору замовлення №3217, встановлено гарантійний строк на вироби, а саме: п.4.1: по збереженню форми профіля 10 років, п.4.2: по збереженню кольору профіля у межах 3% - 10 років, п.4.3 по працездатності /механізм, фурнітура 2 роки.

Сторонами визнано, що ФОП ОСОБА_1 металопластикові вікна та двері, які були вмонтовані на будинку АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_2 не повністю сплатив за прийнятий товар суму, яка обумовлена договором, і не доплатив ФОП ОСОБА_3 Ю 5000грн.

Металопластикові вікна та двері, які були поставлені та вмонтовані ФОП ОСОБА_1 на будинок ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлені відповідачем ТОВ «ВіконДа».

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

З таким висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки такі не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції вказав, що умови договору було порушено, оскільки товар було поставлено неналежної якості. Металопластикові вікна та двері, які вмонтовані на будинку за адресою: АДРЕСА_1 , містять пошкодження та дефекти, що підтверджується фототаблицею, долученою ОСОБА_2 до позовної заяви.

Такі висновки суду є помилковими, оскільки долучена позивачем фототаблиця не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, на підставі якого можна встановити, що позивачу був поставлений товар неналежної якості і він мав пошкодження та дефекти.

З поданої фототаблиці неможливо з`ясувати і встановити, які саме пошкодження та дефекти мають місце, їх характер, а також чи пошкодження та дефекти, які вказані в даній фототаблиці містяться саме на вікнах та дверях, які вмонтовані на будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували факт наявності дефектів та пошкоджень на вікнах в момент монтажу замовленого товару і що саме товар був неналежної якості в момент його монтажу за адресою позивача.

Інших доказів, які підтверджували порушення відповідачами зобов`язань за договором, позивачем не надано.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

За наведених обставин колегія суддів констатує, що позивачем не доведено обставин на які він посилається в підтвердження заявлених вимог, а тому заявлений позов є не доведений та не підлягає до задоволення.

В цій частині апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 14 червня 2018 року є обґрунтованою, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в заявлених вимогах.

Щодо вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_4 .Ю про стягнення із ОСОБА_2 коштів в розмірі 5000 грн. внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання, а саме щодо несплати ним суми коштів за отриманий товар, то такі не підлягають до задоволення, оскільки вони були предметом розгляду зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 , який ухвалою суду першої інстанції від 14 червня 2018 року залишений без розгляду і не можуть розглядатися судом апеляційної інстанції відповідно до ч.6 ст. 367 ЦПК України

Відносно апеляційної скарги ФОП Діброви ОСОБА_5 .Ю на ухвалу суду від 14.червня 2018 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів слід зазначити наступне.

Залишаючи зустрічний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач ФОП ОСОБА_1 та її представник без поважних причин повторно не з`явилися в судове засідання будучи належним чином повідомленими та від них не надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до вимог ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду у випадку , якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 в судові засідання призначені на 07.11.2017 р., 15.01.2018 р.,11.05.2018 р. та 14.06.2018 р. по даній справі не з`являлася, про про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подавала заяви про відкладення розгляду справи з різних причин.

Представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_6 також в судові засідання в зазначені дати не з`являвся, про про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подавав заяви про їх відкладення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для залишення зустрічного позову без розгляду та обґрунтовано його залишив без розгляду.

Таким чином, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду від 14 червня 2018 року без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року задовольнити частково.

Скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіконДа», фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про заміну товару неналежної якості.

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: