Справа № 702/165/19
Провадження №2/702/157/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

03 червня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Діденко Т.І.,

з участю секретаря - Прилуцької О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним.

Підставою своїх вимог вважає те, що у жовтні місяці 2015 року він звернувся до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради із заявою про уточнення своїх прав щодо майна, яке зазначене у довідці з вих. № 129 від 29.04.2009, як «нерухомість ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На протязі кількох років він просив відкликати нікчемну за своїм змістом довідку, на що отримував стандартну відповідь: відкликання довідок «як нікчемних» не передбачено чинним законодавством. На думку позивача, керівник органу місцевого самоврядування не має жодного уявлення про ст.19 Закону України «Про звернення громадян», де чітко зазначено, що ограни державної влади і місцевого самоврядування, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані скасувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам.

Виданою довідкою вих.№ 325 від 19.08.2016 визнано той факт, що її зміст не відповідає дійсності і підлягає відкликанню. Знаючи про те, що видана довідка з вих.№ 366 від 15.10.2015 знаходиться в матеріал кримінальної справи за № 1-27/11 (1-64/09) і її відкликання на підставі рішення Лукашівської сільської ради, з матеріалів кримінальної справи буде підставою і приводом для того, щоб відкликати з матеріалів вищевказаної справи аналогічну за своїм змістом довідку з вих.№ 129 від 29.04.2009, видану сільським головою ОСОБА_2 .

28.01.2019 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» позивач звернувся до виконавчого комітету про відкликання, в тому числі і довідки з вих. № 366 від 15.10.2015. Він отримав лист з вих.№ 24 від 30.01.2019, в якому його в черговий раз повідомили про те, що «відкликання листів, довідок, як «нікчемних» не передбачено чинним законодавством». Скориставшись дозволом-порадою сільського голови був змушений звернутись до суду.

Посилаючись на ст. 229 ЦК України, ст. 3, 175, 176 ЦПК України, позивач просить визнати правочин у формі довідки з вих. № 366 від 15.10.2015, яка видана сільським головою Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_3 , нечинним.

Представник відповідача Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області Домачук В.А. 19.03.2019 подав до суду відзив на позов, посилаючись на те, що ст.229 ЦК України визначено правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки, але в тексті позовної вимоги позивач не зазначає в чому полягає помилка, а також не надає доказів того, що помилка мала місце. Дана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту, як визнання правочину нечинним. Також позивачем пропущено загальний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України до юрисдикції загальних судів відносяться справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Також у порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Визначальною ознакою справи цивільної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права та їй належить право визначення предмета і підстав позову.

Зі змісту заявлених вимог та їх обгрунтування вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про визнання правочину у вигляді довідки за вихідним №366 від 15.10.2015 нечинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України " Про інформацію" № 2657-ХІІ від 02.10.1992 року (зі змінами та доповненнями) документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Отже фактично ОСОБА_1 оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, який у виданому офіційному документі - довідці №366 від 15.10.2015, на думку позивача, вказав недостовірні відомості.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.1, 2 ст. 55 Конституції України, ст. 2, 5 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Суд вважає, що фактично предметом даного спору є дії Лукашівської сільської ради, яка, відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування та наділена повноваженнями вирішувати питання місцевого значення в інтересах територіальної громади, тобто в розумінні КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Судом встановлено, що оскільки оспорювана довідка видана суб`єктом владних повноважень, а саме головою Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, у даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 20 КАС України заявлений позивачем спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, такий спір, при оформлені позовної заяви за нормами КАС України не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду, а буде підсудним окружному адміністративному суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, його право звернення з даним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 19, 255, 258-260, 353, 354, 358 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про визнання правочину недійсним закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві його право на звернення з даним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.І.Діденко