Справа №489/8020/18
Провадження №2/489/721/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Середою А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Універсальна Товарна Біржа «Мрія» про визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки за кожним на квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що на теперішній час необхідно провести нотаріальні дії по відношенню до вищевказаної квартири. Однак правовстановлюючі документи, а саме, оригінал договору купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1 , ними втрачений. Отримати дублікат договору купівлі-продажу на вищевказану квартиру не є можливим, оскільки Закон не передбачає товарним біржам видавати дублікати договорів купівлі-продажу на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти позову не заперечує.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

18 квітня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили у ОСОБА_3 квартиру в рівних частках (по Ѕ частині) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором № 579 купівлі продажу нерухомого майна від 18.04.2001 року, посвідченого на Універсальній товарній біржі «Марія».

Згідно довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 14.09.2018 року, станом на 28.12.2012 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частки за кожним, на підставі договору купівлі продажу № 579 від 18.04.2001 року, посвідчений УТБ «Марія», зареєстрованого в КП ММБТІ за реєстровим № 16807 кн. 92.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, з цього слідує, що позивачі на теперішній час не мають можливості реалізувати свої права після придбання нерухомого майна, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений та оригінал якого втрачено.

Усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки законодавством України не передбачено можливість товарним біржам та іншим органам видавати дублікати договорів купівлі продажу нерухомого майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що договір № 579 купівлі продажу нерухомого майна від 18.04.2001 року є дійсним.

Відповідно до статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.41 Конституції України, ст.ст.317,319,321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідност.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Універсальна Товарна Біржа «Мрія» про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57.5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки на квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57.5 кв.м.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 506 грн. 55 коп. (п`ятсот шість гривень п`ятдесят п`ять копійок) судового збору сплаченого за квитанцією від 04 жовтня 2018 року № 36.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Третя особа: Універсальна Товарна Біржа «Марія», місце знаходження: м.Миколаїв, вул..Ольшанців, 74-А.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «06» червня 2019 року.