Справа № 314/3659/15-ц
Провадження № 2/314/144/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м.Вільнянськ

Справа № 314/3659/15;

провадження № 2/314/144/2019;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ,

-відповідач Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування збитків та моральної шкоди,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 07.08.2015 року з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою. 27.08.2015 року до суду від ОСОБА_1 до суду надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою. 01.12.2015 року від ОСОБА_2 до суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 07.12.2015 року до суду від ОСОБА_2 надійшов уточнений зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 29.12.2015 року до суду від ОСОБА_1 до суду надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою. 04.05.2016 року до суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою. За вищевказаними позовними заявами, які об`єднані в одне провадження, 17.08.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення суду, відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.08.2016 року в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 змінено, в іншій частині залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27.06.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.08.2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має земельну ділянку (пай), розташовану на території Антонівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області розміром 7,1800 га і яку вона отримала під час розпаювання земель КСП «Калініна». 26.12.2002 року, будучи юридично необізнаною, позивачка здійснила обмін з ОСОБА_2 своєї вищезазначеної земельної ділянки на дві тонни пшениці (Договір міни 2217 від 26.12.2002 р., ВАС № 417600, посвідчений державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.В.). З цього часу ОСОБА_2 став користуватися вищезазначеною земельною ділянкою. 04.06.2010 року на підставі договору міни 2217 від 26.12.2002 р., ВАС № 417600, посвідченого державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.В., ОСОБА_2, отримав на своє ім`я державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовану: Запорізька область, Вільнянський район, Антонівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.02.2012 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області договір міни земельної ділянки від 26.12.2002 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , визнано недійсним. Рішенням від 08.08.2012 року і ухвалою від 19.12.2013 року Вищого спеціалізованого суду України Державний акт серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , визнано недійсним. Рішення набрали законної сили. Після визнання договору міни та Державного акту серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку недійсними ОСОБА_2 звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_1 , вартості двох тонн пшениці, обміненої ним на земельну ділянку. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.06.2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено вартість 2 тон пшениці на суму 800 грн. Апеляційним судом Запорізької області від 06.08.2013 року та ухвалою ВССУ від 01.10.2013 року рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили. Вищевказану суму вартості 2 тон пшениці ОСОБА_1 відшкодувала ОСОБА_2 у повному обсязі, проте Відповідач не врахував, що в період з 26.12.2002 року по 01.10.2012 року він безпідставно, в порушення чинного законодавства України та безоплатно користувався земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 , чим порушував її право на отримання прибутку від використання землі. В порушення вимог Земельного кодексу України Відповідач уклав недійсний договір міни, що потягло за собою безпідставне користування земельною ділянкою. ОСОБА_1 від ОСОБА_2 15.08.2002 року отримано суму 2500 доларів США, що еквівалентні 13225,00 грн., цю суму позивач враховує в своєму розрахунку збитків за користування земельною ділянкою. У зв`язку із вищевикладеним позивач надала наступний розрахунок збитків за користування земельною ділянкою: 2003 рік - чорний пар - відшкодування не розраховується, сплачуються податки у розмірі 79,36 грн (79361,00 х 0,1 % податок); 2004 рік - пшениця озима - (3,22 х 427,9 х 7,18) - (79361,00 х 0,1 % податок) = 9813,52 грн; 2005 рік - ріпак - неможливо розрахувати, оскільки в органах статистки відсутні дані щодо середньої ціни, сплачуються податки у розмірі 82,14 грн. (79361,00 х 1,035 х 0,1 % податок); 2006 рік - пшениця озима - (2,93 х 482,4 х 7,18) - (79361,00 х 1,035 х 0,1 % податок ) = 10066,30 грн; 2007 рік - ячмінь - (0,79 х 612 х 7,18) - (79361,00 х 1,035 х 1,028 х 0,1 %) = 3386,97 грн.; 2008 рік - соняшник - (1,47 х 1523,8 х 7,18) - (79361,00 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 0,1 %) = 15985,83 грн; 2009 рік - чорний пар - відшкодування не розраховується, сплачується податок у розмірі 103,01 грн (79361,00 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 1,059 х 0,1%); 2010 рік - пшениця озима - (2,62 х 991,3 х 7,18) - (79361,00 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 1,059 х 0,1 %) = 18544,93 грн, 2011 рік - ріпак - (0,9 х 1316,5 х 7,18) - (79361,00 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 1,059 х 0,1 %) = 8404,21 грн. Отже, розмір збитків за користування земельною ділянкою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 понесла у розмірі 52791,61 грн. (9813,52 грн - 82,14 грн + 10066,30 грн + 3386,97 грн + 15985,83 грн - 103,01 грн + 18544,93 грн + 8404,21 грн - 13225 грн). У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник Вільнянської РДА Запорізької області надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника адміністрації.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

29.12.2015 ОСОБА_1 подана уточнена позовна заява про стягнення збитків за користування земельною ділянкою та моральної шкоди (т. 1 а.с. 86-87).

17.08.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення суду, відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено (а.с. 148-150, том 1).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.08.2016 року в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 змінено, в іншій частині залишено без змін (а.с. 18-26, том 2).

Постановою Верховного Суду від 27.06.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.08.2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 67-71, том 2).

25.07.2018 року цивільна справа надійшла до Вільнянського районного суду Запорізької області (а.с. 72, том 2) та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла в провадження судді Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О. (а.с. 74).

Ухвалою суду від 21.08.2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб (а.с. 75-76, том 2).

18.09.2018 року відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 82-87, том 2).

13.11.2018 року до матеріалів цивільної справи відповідачем ОСОБА_2 долучено копії документів (а.с. 105-111, том 2).

25.01.2019 року відповідачем надано до суду доповнення на відзив на позовну заяву (а.с. 126-135, том 2).

22.02.2019 року відповідачем надано до суду доповнення на відзив на позовну заяву (а.с. 155-162, том 2).

27.03.2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 168-171).

04.04.2019 року на запит суду до канцелярії суду надійшла відповідь відділу у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадаструу Запорізькій області (а.с. 180, том 2).

10.04.2019 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо направлення відповіді на відзив Вільнянській РДА (а.с. 181-182, том 2).

16.05.2019 року від відповідача по справі до суду надійшла відповідь на відзив позивача (а.с. 184-188, том 2).

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

так, судами попередніх інстанцій встановлено, що також не заперечується сторонами у справі, що земельна ділянка, площею 7,18га, сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Антонівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_6 , виданого Антонівською сільською радою Вільнянського району 12.08.2002року.

15.08.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено письмову угоду, за якою позивач отримала від відповідача грошові кошти в сумі 2500 доларів США та передала останньому у користування на невизначений строк належну їй спірну земельну ділянку.

26.12.2002 між сторонами був укладений договір міни земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Коробкою О.В., за яким позивачка обміняла земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,18 га вартістю 79361грн. на дві тони пшениці вартістю 800грн.

04.06.2010 року відповідач на підставі договору міни отримав на своє ім`я Державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовану: Запорізька область, Вільнянський район, Антонівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2012 року скасовано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним, приведення сторін в попередній стан та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та частково задоволено позов скаржниці. Визнано недійсним договір міни на земельну ділянку від 06.12.2012 року, укладений мін сторонами, в іншій частині позову відмовлено.

08.08.2012 рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2012 у цій справі скасовано в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсним державний акт НОМЕР_2 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 7,1800га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В іншій частині рішення Апеляційного суду запорізької області залишено без змін.

Таким чином позивач вважає, що відповідач з 2002 по 2012 роки безпідставно користувався її земельною ділянкою, згідно останнього розрахунку їй спричинені збитки у розмірі 52791,61 грн (том 2 а.с. 168).

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, а також не заперечується сторонами, що з 2002 року між ними укладений договір міни спірної земельної ділянки який був посвідчений державним нотаріусом. Вказаний договір був скасований рішенням районного суду 22.03.2011 році. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2012 року скасовано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним, приведення сторін в попередній стан та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та частково задоволено позов скаржниці. Визнано недійсним договір міни на земельну ділянку від 06.12.2012 року, укладений між сторонами, в іншій частині позову відмовлено. 08.08.2012 рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2012 у цій справі скасовано в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсним державний акт НОМЕР_2 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 7,1800га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В іншій частині рішення апеляційного суду Запорізької області залишено без змін.

Отже судом встановлено, що з 2002 по 2011 роки відповідач користувався спірною земельною ділянкою зі згоди позивачки і після того як рішення суду про скасування договору міни набуло законної сили з часу ухвалення рішення апеляційним судом запорізької області 01.02.2012. Таким чином, період за який відповідач, дізнавшись про володіння спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави є з 01.02.2012 до 01.10.2012. крім того як з`ясовано в судовому засіданні ОСОБА_1 від ОСОБА_2 15.08.2002 року отримала 2500 доларів США, що еквівалентні 13225,00грн., що значно перевищую суму збитків за період з 01.02.2012 до 01.10.2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли дізналася бо могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В своїх розрахунках позивач взагалі не містить розрахунку доходів, які відповідач міг би одержати у 2012 році та розрахунку збитків за цей період. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи не є абстрактними, а реально були б ним отримані в разі використання земельної ділянки. Таку ж думку викладено в постанові Верховного суду України у справі № 3/188гс14 від 09.12.2014 року, а саме, що наміри та розрахунок теоретичного прибутку у справах про стягнення упущеної вигоди (неодержаного прибутку) не є належним доказом для підтвердження реальності намірів та реальної можливості отримання такого прибутку.

Виходячи з наведених обставин та у відповідності до вище наведених норм права, суд приходить до висновку, що позов про стягнення збитків за користування земельною ділянкою не підтверджено належними доказами, а тому не підлягає задоволенню.

Так як позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення судом причинених збитків та стягнення збитків за користування земельною ділянкою, тому відмовляючи в задоволенні позову з вищенаведених підстав, суд відмовляє і в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

Судові витрати.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування збитків та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 11.01.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_11 виданий Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області,адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, , адреса: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, 12.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

28.05.2019