ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/382/19 Номер провадження 22-ц/814/1499/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року, постановлену суддею Алтуховою О.С., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, та визнання недійсним договору про видачу траншу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, та визнання недійсним договору про видачу траншу. Просив визнати недійсною кредитну угоду № 108-ЛМ від 08.05.2008 року, укладену між ним ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати недійсним договір іпотеки № 108-ЛМ від 08.05.2008 р., укладений між ним ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» і посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1556 від 08.05.2008 року; визнати недійсним договір про видачу траншу № 108 - ЛМ від 08.05.2008 року, укладений між ним ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 08.05.2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № 108-ЛМ у рамках програми мікрокредитування, надання кредиту в рамках кредитної угоди 80 000 доларів США, який здійснюється окремими частинами - траншем кредиту, з річною відсотковою ставкою 18%. У забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором між ним та банком укладено договір іпотеки № 108-ЛМ від 08.05.2008 року, за яким банку передано в іпотеку нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , право власності на яке належить йому ОСОБА_1 У забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором між ОСОБА_2 та банком укладено договір поруки № 108-ЛМ від 08.05.2008 року за яким поручитель відповідає перед банком за виконання обов`язків за кредитним договором. Також у забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором між ОСОБА_3 та банком укладено договір поруки № 108-ЛМ від 08.05.2008 року, за яким поручитель відповідає перед банком за виконання обов`язків за кредитним договором. Крім цього, 08.05.2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір про видачу траншу № 108-ЛМ, сума траншу в рамках кредитної угоди 80 000 доларів США, який здійснюється окремими частинами - траншем кредиту, з річною відсотковою ставкою 18%. Кошти були надані в споживчих цілях для придбання нежитлового приміщення. Крім того, банком не було проведено з ним переддоговірної роботи, не було повідомлено про наявні форми кредитування, відмінності між ними. Банк запропонував йому укласти договір за ануїтентною схемою, яка є найбільш не вигідною для нього і відповідно найбільш вигідною для банку. Також йому не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту, що призвело до того, що він був позбавлений можливості реально оцінити суму переплати по кредиту та доцільність його отримання, і таким чином банк замовчав важливу інформацію про умови кредитування. Вважає, що договір № 108-ЛМ від 08.05.2008р. абсолютно не відповідає п.п.3.1,3.2.Постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Банк взагалі не повідомив його про сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), тобто банк не проінформував його щодо істотної умови договору - його ціни. В іншому випадку він не підписав би подібного договору на таких підставах. Його, як споживача банк, не попередив про валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором та інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу строків і комісії, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. Також кредитна угода не містить графіку платежів з урахуванням вартості всіх супутніх послуг а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом згідно з додатком до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (наведений у додатку № 1 до договору про видачу траншу № 108 - ЛМ від 08.05.2008 року графік погашення кредиту, відсотків і винагороди, відповідає формі, визначеній у додатках до правил). Під час укладення договору він не міг оцінити його реальну вартість. Сплачуючи кошти з повернення кредиту, він позбавлений можливості контролювати, яким чином банк розподіляє їх на тіло та відсотки і не знає скільки ще коштів йому потрібно сплатити. Факт ненадання банком позичальнику важливої інформації не відповідає вимогам ч.2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Банк завищив суму щомісячного ануїтентного платежу, розмір якого становить 1 454 доларів США, а саме за його підрахунками розмір щомісячного платежу відповідно до базових умов кредитування, вказаних в договорі, повинен становити 1 441,48 доларів США, що підтвердив відповідним розрахунком. Таким чином, банк щомісячно вимагає від нього сплатити зайві 12,52 доларів США, станом на 01.04.2014 року розмір переплати за користування кредитом за 5 років становить 876,4 доларів США. Крім того, умовами п.4.5 договору про видачу траншу він повинен сплатити банку винагороду за відкриття позичкового рахунку в розмірі 8 080,00 грн. та п.4.6 винагороду за оформлення кредитного договору у розмірі 2020,00 грн. Також відсутня таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, чим саме порушили п.3.2 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 року «Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатках до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом». Тобто виникає ситуація, при якій позивач повинен щомісяця платити відсоток який чітко не визначений, так як немає чітко визначеної реальної процентної ставки за кожним періодом. На підставі викладеного вважає, що умови даного договору викладені таким чином, щоб у позичальника без його відома та поза його волею могла сформуватись заборгованість по сплаті кредитних платежів, на яку банк зміг би нарахувати пеню, і відповідно, отримати додаткову вигоду.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, та визнання недійсним договору про видачу траншу - закрито на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що є рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, доводи позивача та його представника у даному позові зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із ухваленими раніше у справі судовими рішеннями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави визнання кредитного договору недійсним у його позові до АТ КБ «ПриватБанк» є відмінні від підстав, зазначених у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання угод недійсними, оскільки у зустрічному позові підставою для визнання угод недійсними він вказував, що був введений АТ «ПриватБанк» в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ст. 230 ЦК України), а у даному позові підставою він зазначив грубе недотриманння АТ КБ «ПриватБанк» вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказав, що не погоджується з відзивом банку, він та викладені у ньому обставини є такими, що не грунтуються на законі та обставинах справи, тому не заслуговують на увагу.

По справі вбачається, що позивач вдруге не з`явився до суду апеляційної інстанції, надав вдруге заяву про відкладення справи у зв`язку з хворобою та надав ксерокопії двох медичних довідок, які належним чином не засвідчені, про його хворобу у період з 20 по 22.05.2019 р. та у період з 03 по 05.06.2019 р., тобто саме у дні судових засідань.

Згідно ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.04.2019 р. апеляційним судом відрите провадження у даній справі (а.с.147), справа призначалася до розгляду на 22.05.2019 р., 24.05.2019 р. закінчився строк розгляду апеляційної скарги, передбачений вище вказаною нормою ЦПК України, 24.05.2019 р. ухвалою апеляційного суду на підставі ч. 2 ст. 371 ЦПК України було продовжено строк розгляду справи на 15 днів, який спливає 08.06.2019 р., тобто через два робочих днів.

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що позивач є належним чином повідомлений про дату, часі місце розгляду справи, у разі повторної хвороби має право на підставі ч.1 ст.58 ЦПК України брати участь у судовому засіданні через представника, тобто укласти договір про правничу допомогу на представництво його інтересів у суді, по справі сплив процесуальний строк розгляду справи у суді апеляційної інстанції, передбачений законом, тому вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 31.05.2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області був розглянутий позов ПАТ АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ АТ «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання угод недійсними. Згідно даного рішення позов ПАТ АТ «ПриватБанк» задоволено повністю, у зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено. При цьому судом встановлено, що під час укладання договору, банк керуючись нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 2.1, 2.4 та 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту надав клієнту в письмовій формі саму кредитну угоду, в якій зазначено умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, що підтверджується відповідним Графіком платежів, а також інформацію про всі витрати. Спірний кредитний договір позивач підписав, чим надав письмове підтвердження споживача про ознайомлення в повному обсязі з наступною інформацією: кредитні умови, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, дату видачі кредиту, відсоткову ставку, суму, на яку кредит виданий, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2016 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.05.2016 року змінено в частині визначення способу та порядку солідарної відповідальності боржника та поручителів при стягненні кредитної заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 08.05.2008 року № 108-ЛМ в розмірі 66942,58 доларів США, що становить 1457339,94 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 08.05.2008 року № 108-ЛМ в розмірі 66942,58 доларів США, що становить 1457339,94 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, в якій вказано, що зі змісту зазначених договорів відповідачу були відомі істотні умови кредитного договору, в тому числі інформація про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов`язаних з одержанням кредиту та попередження про валютні ризики під час виконання зобов`язання. ОСОБА_1 до кредитора за роз`ясненням положень договору, які були йому не зрозумілі не звертався, тобто був погоджений з усіма умовами кредитного договору. Сторони застережень до договору не висловлювали, підпис позивача на договорі свідчить про його згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зазначені. Протягом 14 днів з дня укладання договору відповідач свою згоду на укладення договору не відкликав та частково виконав обов`язок по погашенню кредиту та процентів.

Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що вказані судові рішення були ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 761/7978/15-ц, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.08.2018 року у справі № 372/2230/17-ц.

Проте, як вбачається із позову про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, який надійшов до суду 29.01.2019 р., позивач обгрунтовує свої вимоги з посиланням на порушення його прав як споживача, тому позов містить обставини та доводи саме в цій частині, тому вони підлягають дослідженню судом для правильного вирішення спору в межах заявлених вимог.

Як підставу зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання угод недійсними, підставою для визнання угод недійсними Кулик О.В. вказував, що був введений АТ «ПриватБанк» в оману щодо обставин, які мають істотне значення, що передбачено ст. 230 ЦК України.

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України є передчасною.

Оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суд Полтавської області від 02 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов О. О. Панченко