ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5201/19 Справа № 215/4586/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року, яке ухвалено суддею Коноваленко М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що 26 квітня 2019 року з її сином - ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків майстра гірничої дільниці № 7 шахти «Гвардійська», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» стався нещасний випадок, внаслідок чого він загинув.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті сина, їй завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила близьку людину, залишилась без піклування, має глибокі страждання, які не стихають до теперішнього часу, постійно перебуває у напруженому психічному стані, стала замкнутою, просила суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю її сина, розмір якої вона визначила у 150 000 гривен.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

На думку позивачки суд першої інстанції не врахував, що звістка про смерть сина завдала їй глибоких моральних так душевних страждань, оскільки вона відчуває душевне потрясіння, шок, такий стан не дає можливості спокійно спати по ночам, радіти життю, смерть сина призвела до зменшення її суспільної активності, порушення її нормальних життєвих зав`язків та необхідності докладання додаткових зусиль. У зв`язку з чим вважає, що сума стягнутої моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає, що судом не взято до уваги, що причиною нещасного випадку, в результаті якого загинув син позивача, встановлено його винні дії.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять жодних медичних документів щодо підтвердження моральних страждань позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження, виданого Тернівським районним відділом РАГСУ м. Кривого Рогу від 08 лютого 1988 року, актовий запис № 188 (а.с. 6).

Потерпілий ОСОБА_2 за життя працював на підприємстві відповідача.

26 квітня 2017 року при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, в результаті якого він загинув.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року, актовий запис № 522, ОСОБА_2 помер у віці 30 років (а.с. 5).

По факту нещасного випадку було складено Акт № 18-23 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 06 липня 2018 року, згідно якого 26.04.2018 начальник дільниці №7 ОСОБА_3 , через в.о. майстра гірничої дільниці №7 ОСОБА_2 видав письмовий наряд робітникам дільниці №7, зокрема: прохіднику ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 та іншим працівникам на отримання та доставку вибухівки, на буріння шпурів 30х21.5м. та вести підривні роботи по штреку скреперування 188 - 193 осей гор.1340м. по буровому орту 188 осі гор. - 1315м. та по орту 193 осі гор.1340м. Керував роботами у зміні та виконував технічний нагляд в.о. гірничого майстра ОСОБА_2 О 22:15 год. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 піднялися по драбині ВХП №22 193 осі гор. - 1340м./ - 1333м. та виявили, що ОСОБА_2 лежав без свідомості. Після проведення реанімаційних заходів, які виконувалися під час транспортування потерпілого до ствола шахти медичним працівником ДВГРЗ, було констатовано біологічну смерть ОСОБА_2 , зумовлену отруєнням чадним газом. Причиною настання нещасного випадку є основна - організаційна - невиконання посадових обов`язків (а.с.7-11).

Відповідно до п. 10 Акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 06 липня 2018 року, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування: є ОСОБА_2 - в.о. гірничого майстра дільниці №7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не користувався газоаналізатором - не контролював вентиляційний режим і ступінь запиленості на дільниці, не зробив відбір повітря на наявність газу в атмосфері на робочому місті та начальник дільниці № 7 ОСОБА_3 , який не забезпечив безпечне ведення гірничих робіт та охорону праці, не забезпечив належний контроль за додержанням працюючими правил і норм з охорони праці підлеглим персоналом, не забезпечив додержання та виконання робіт на дільниці, чим порушив вимоги посадової інструкції (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, який загинув від нещасного випадку на виробництві відповідача.

Внаслідок смерті сина позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила близьку людину, яку дуже любила. Порушений звичайний спосіб її життя, що вимагає від неї додаткових зусиль для його організації, оскільки померлий, за життя, був для позивача опорою та моральною підтримкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, та із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норм закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Як вбачається з матеріалів справи, факт смерті потерпілого ОСОБА_2 від нещасного випадку на виробництві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» встановлений Актом розслідування нещасного випадку, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції,внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, позивач втратила свого сина. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата сина завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині того, що матеріали справи не містять жодних медичних документів щодо підтвердження моральних страждань позивача, виходячи з наступного.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч. 4 ст. 43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Матеріалами справи встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 , пов`язаний з виробництвом, відповідно до Акту № 18/23 про нещасний випадок затверджений заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області 06 липня 2018 року.

У зв`язку зі смертю сина позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральних страждань є безпідставні, оскільки сама по собі смерть рідної людини є для його рідних невиліковною психологічною травмою і не потребує доведення будь-якими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги, що причиною нещасного випадку, в результаті якого загинув син позивача, встановлено його винні дії, колегією суддів відхиляються, оскільки нещасний випадок з сином позивача стався також з вини підприємства, зокрема не забезпечення безпечного ведення гірничих робіт та охорону праці, не забезпечення належного контролю за додержанням працюючими правил і норм з охорони праці підлеглим персоналом, не забезпечення додержання та виконання робіт на дільниці, про що зазначено у п. 10 Акту форми Н - 5 від 06 липня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, яка втратила підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за рахунок відповідача, не враховано вищенаведеного норм закону, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні, на підставі п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору, з вищенаведених підстав.

В іншій частині рішення залишити без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду зміні в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору з 704 гривень 80 копійок до 1 200 (одна тисяча двісті ) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: