Справа № 396/232/19
Провадження № 2/396/177/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/232/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, призначених судом на утримання неповнолітніх дітей шляхом припинення стягнення аліментів на одного з дітей, що проживає з боржником,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідача про зменшення розміру аліментів, призначених судом на утримання неповнолітніх дітей шляхом припинення стягнення аліментів на одного з дітей, що проживає з боржником, в обґрунтування якого зазначив, 17.09.2005 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено на "Марчук". Від шлюбу маютьдвоє дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 15.06.2011 року шлюб було розірвано. Рішенням Новоукраїнського районного суду м. Новоукраїнка від 24 травня 2013 року, справа № 396/532/13 він сплачує на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) як аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 до доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття 10 червня 2024 року, а потім продовжити стягнення по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття 14 квітня 2028 року, розпочавши стягнення з 25 лютого 2013 року. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів діти проживали з матір"ю. 08.11.2017 року ОСОБА_7 одружилася вдруге та взяла прізвище чоловіка "Плачинда". В новій сім"ї відповідачки, відносини між сином ОСОБА_8 та її нинішнім чоловіком не склалися, тому було прийнято рішення про зміну місця проживаня сина. З листопада 2016 року ОСОБА_5 проживає разм з бабусею ОСОБА_3 в с. Ганнівка Новоукраїнського району та знаходиться на повному утриманні позивача. Тому позивач, змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, призначених судом на утримання неповнолітніх дітей шляхом припинення стягнення аліментів на одного з дітей, що проживає з боржником.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для розгляду справи по суті. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем скеровано до суду відзив, в якому зазначила, що позивач вважає, що вона матеріально не утримує сина ОСОБА_8 , не цікавлюсь його розвитком та життям, оскільки останній проживає разом з бабусею ОСОБА_3. Однак позивач злісно ухиляється від сплати аліментів , за період з січня 2013 року по грудень 2018 року має заборгованість, що спростовує його вимогу про те, що утримує дитину. Також позивач зазначає свою адресу с. Рівне пров. Лікарняний, 8, коли ОСОБА_5 проживає біля бабусі в с. Ганнівка, вул. Центральна, 22. Крім того згідно акту обстеження умов проживання від 04.12.2018 року, вбачається що позивач ОСОБА_1 за адресою проживання дитини не перебуває та не проживає, участь у вихованні дитини не приймає. Враховуючи вище викладене просить суд відмовити позивачу в повному обсязі.

Позивач в свою чергу надав до суду письмову відповідь на відзив, де зазначив, що син ОСОБА_8 дійсно проживає біля своєї бабусі (його матері ОСОБА_3О.), сам проживає за іншою адересою ,так як одружився та має іншу сім"ю, житло винаймає, однак син ОСОБА_8 знаходиться на повному його утриманні, постійно цікавиться його побутом та здоров"ям. Відповідачка з моменту передачі сина на залізничному вокзалі , а саме з листопада 2016 року не цікавиться життям та здоров"ям сина. Ніякої участі у його вихованні не приймає. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 надала до суду письмові пояснення , де зазначила, що її син ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_4 (теперішнє прізвище ОСОБА_2) А.В., від шлюбних відносин мають двоє дітей: синаРостилава, 10.06.2006 року та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами було розірвано, а з сина стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей, до їх повноліття. Восени 2016 року зателефонував онук ОСОБА_5 з проханням, забрати його від матері, оскільки її співмешканець знущається над ним та ображає його. Після чого в листопаді 2016 року відповідачка передала сина ростислава позивачу, піся чого не бачила його, не цікавилася його здоров"ям та життям., матеріальної допомоги не надавала. Оскільки в серпні 2017 року син ОСОБА_9 одружився та переїхав в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області до теперішньої дружини, онук залишився в с. Ганнівка біля бабусі так як в нього склалися добрі відносини з педагогами та учнями, також має добрі умови проживання. Однак саме ОСОБА_1 забезпечує ОСОБА_5 одягом, необхідним шкільним обладнанням, іграшками , ліками при необхідності, продуктами харчування та всим необхідним для розвитку дитини.

Суд дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 023653 від 20.06.2006 року (а.с.12) .

Рішенням Новоукраїнського районного суду м. Новоукраїнка від 24 травня 2013 року, справа № 396/532/13 він сплачує на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) як аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 до доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття 10 червня 2024 року, а потім продовжити стягнення по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття 14 квітня 2028 року, розпочавши стягнення з 25 лютого 2013 року (а.с.13) .

11.07.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області винесено ухвалу про скасування судового наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2018 року у справі № 396/700/18, який виданий на підставі заяви ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_7, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 26 квітня 2018 року і до досягнення повноліття сином ОСОБА_8, до 10 червня 2024 року (а.с.18). Зазаначена ухвала винесена на підставі встановлених обставин які свідчать, що існує спір про місце проживання дітей, проте рішення органу опіки й піклування чи суду на підставі якого встановлено місце проживання разом з батьком дітей не надано та не повідомлено сторонами про його наявність, а довідка яку подано в додаток до заяви про видачу судового наказу свідчить про проживання ОСОБА_5 без реєстрації з 01.11.2016 року в будинку ОСОБА_3, відомості про проживання разом із заявником-батьком ОСОБА_1 відсутні.

Згідно довідки Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 03.01.2019 року виданої ОСОБА_3, до складу її сім"ї входять ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 - чоловік, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6 - син, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7 - син, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 - онук, проживає без реєстрації. (а.с.22).

Згідно характеристики філії комунального закладу "Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів-центр позашкільної освіти" від 16.01.2019 року , зазначено, що ОСОБА_5 Ростиславиховується у сім"ї бабусі ц дідуся. Баьуся уважна до нього, цікавиться шкільним життям, відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні консультації. (а.с.24).

Згідно акту обстеження умов проживання від 04.12.2018 року, вбачається що позивач ОСОБА_1 за адресою проживання дитини не перебуває та не проживає, участь у вихованні дитини не приймає. (а.с.25).

За змістом ст. 180 СК України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України розяснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обовязком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоровя або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обовязків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір алементів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою. Ухиляється від сплати аліментів. Станом на 01.06.2018 року має заборгованість в розмірі 60849,85 грн.. Син ОСОБА_8 проживає біля його матері ОСОБА_3, в іншому місці від позивача. Позивач матеріально сина не утримує, не займається його вихованням, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов'язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом.

Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та зміни способу стягнення, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану та стягувача (першої дружини).

Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що син ОСОБА_8 проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні він , суд не може взяти до уваги, оскільки подані в суді посилання позивача не знайшло свого підтвердження.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що син ОСОБА_8 проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, призначених судом на утримання неповнолітніх дітей шляхом припинення стягнення аліментів на одного з дітей, що проживає з боржником.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необгрутованими.

Керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 89, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про зменщення розміру аліментів, призначених судом на утримання неповнолітніх дітей шляхом припинення стягнення аліментів на одного з дітей, що проживає з боржником - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасники справи, які не отримали копію рішення в день його підписання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз