22-ц/812/998/19Провадження № 22-ц/812/998/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника відповідача- Голубашенка Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 487/6228/18 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва, ухваленого 10 квітня 2019 року під головуванням судді -Притуляк І.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом

ОСОБА_1

до

Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколївгаз» про стягнення моральної шкоди -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколївгаз» про стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року, ПАТ «Миколаївгаз» було зобов`язано відновити газопостачання, шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в належній йому квартирі АДРЕСА_1 . 22 червня 2017 року, ним було подано відповідну заяву до відповідача про відновлення газопостачання, в зв`язку з прийняттям вказаного судового рішення. Проте відповідач, покладені на нього зобов`язання не виконав та газопостачання не відновив, що у свою чергу є порушенням п.9.2 умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року.

Посилаючись на викладене ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» йому було завдано моральну шкоду у вигляді пошкодження майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , завдано шкоду здоров`ю, принижено його честь та гідність а також завдано душевні страждання які пов`язанні із протиправними діями відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивачем не надано беззаперечних доказів винних дій чи бездіяльності відповідача, що стало причиною заподіяння моральної шкоди позивачу. Крім того, невиконання судового рішення також обумовлено порушенням позивачем договірних зобов`язань щодо надання безперешкодного доступу до газових мереж в житловому приміщенні з метою дотримання правил безпеки газопостачання.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити повністю його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач неодноразово подавав заяву відповідачу щодо відновлення газопостачання, проте відповідач цього не зробив. Судом не досліджені докази надані під час розгляду інших справ, а відповідачем не надано доказів якою посадовою особою було прийнято рішення про від`єднання квартири від загальнобудинкової системи газопостачання, а також доказів щодо неотримання позивачем моральної шкоди від тривалої судової тяганини.

ПАТ «Миколаївгаз» на дану апеляційну скаргу подало заперечення, де зазначає про ухвалення районним судом законного та обґрунтованого рішення, оскільки докази, які надавались позивачем у інших справах не мають правового значення при вирішенні даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована юридична особа ПАТ «Миколаївгаз», статут якої затверджено Загальними зборами акціонерів, протокол № 19 від 09 квітня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2016 року між позивачем та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі ПАТ «Миколаївгаз») укладено договір, шляхом підписання ОСОБА_1 заяви - приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу (для побутових споживачів), затвердженого постановою 30 вересня 2015 року № 2498 (а.с 112).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ПАТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , до загальної системи газопостачання, стягнуто на його користь 2000 грн. морально шкоди та розподілено судові витрати (а.с. 78-85).

Рішення набрало законної сили згідно із положеннями ст.319 ЦПК України (чинного на час ухвалення судового рішення) з моменту його проголошення .

З пояснень позивача судом встановлено, що вказане рішення суду у примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не виконувалося.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Положеннями ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.»

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи роз`яснення, викладені в пунктах 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», спори про відшкодування фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, які регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди, а також що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, відповідно до загальних принципів відшкодування моральної шкоди, є неправомірність дій (вина) особи та причинний зв`язок між неправомірними діями та завданою шкодою.

Із копії позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївгаз» від 13 листопада 2017 року слідує, що ОСОБА_1 , позивач у даній справі раніше звертався з аналогічним позовом до того ж відповідача, в якому просив стягнути з останнього моральну шкоду в зв`язку з невиконанням відповідачем того ж самого судового рішення в період з 22 червня 2017 року до винесення остаточного рішення по справі (а.с. 87-89).

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2018 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с. 90-95).

Позовну заяву в даній справі ОСОБА_1 було пред`явлено 20 вересня 2018 року (а.с. 1). Заподіяння йому моральної шкоди позивач пов`язує з неправомірним невиконанням судового рішення щодо відновлення газопостачання шляхом приєднання газового приладу до відповідних мереж.

Таким чином, предметом доказування винного невиконання ПАТ «Миколаївгаз» рішення суду у даній справі є період з 20 липня 2018 року по день подання позову 20 вересня 2018 року.

На підтвердження невиконання зазначеного вище судового рішення саме з вини відповідача ПАТ «Миколаївгаз» у вказаний період позивачем не надано будь - яких доказів.

Проте, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 до голови правління ПАТ «Миколаївгаз» від 04 жовтня 2018 року в якій він просить відповідача відновити газопостачання за адресою його проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Листом від 22 жовтня 2018 року за вихідним № Мк01.3-ЛВ-25563-1018 ПАТ «Миколаївгаз» повідомило ОСОБА_1 про те, що раніше працівники ПАТ «Миколаївгаз» здійснювали виїзд до його помешкання неодноразово 12, 20 липня, 17 жовтня 2017 року з метою виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року, проте в доступі до газових приладів заявником було відмовлено.

В листі зазначено також, що для відновлення газопостачання, в разі бажання надати доступ працівникам ПАТ «Миколаївобленерго» до житлового приміщення, необхідно заздалегідь повідомити дату та час надання такого доступу (а.с. 69).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. ст. 77-78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до положень п.6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, які кореспондуються положенням п.9.2 Договору, відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Відповідно до положень п. 5 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ, які кореспондуються з положенням п.п. З і 7.2. Договору, оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташовано газорозподільна систем для «конання службового обов`язку, передбаченого законодавством. Для належного виконання оператором ТМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу не недопущення аварійної ситуації споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, в тому числі для виконання робіт з припинення та відновлення -ззопостачання.

Споживач зобов`язується забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання пими службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, -овірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лчильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання (п.п. 4 п. 7.4. Договору)

При цьому відповідно до п. 7.17 Правил безпеки систем газопостачання (затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості Україниі 5.05.2015 № 285) всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після земонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції у даній справі позивачем не надано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що він бажав забезпечити доступ працівників відповідача до свого помешкання, узгодив дату та час можливого такого доступу з метою відновлення газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , проте з вини відповідача таке не було здійснено.

За вказаних обставин, районний суд, хоча і помилково припустився оцінки доказів, які мали місце до спірного періоду невиконання судового рішення і таким доказам надана оцінка судом у аналогічній справі, яка розглядалася раніше за № №№№№…, проте суд першої інстанції, вірно визначив характер спірних правовідносин, та дійшов правильного висновку про відсутність доказів винної поведінки ПАТ «Миколаївгаз» у невиконанні рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року.

Натомість, як правомірно зазначив суд, саме позивачем ОСОБА_1 були допущені зволікання у виконанні обов`язків передбачених п.7.4 п.п.4 Договору, що на даний час унеможливлюють виконання уповноваженими особами ПАТ «Миколаївгаз» дій щодо відновлення газопостачання в АДРЕСА_1 шляхом приєднання газового приладу, а саме газової плити розташованої в цій квартирі.

Так, питання по відновленню газопостачання пов`язано з виконанням положень Правил безпеки, оскільки газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, а дотримання цих правил є певною гарантією надійності функціонування системи газопостачання цілого будинку, безпеки життя та здоров`я його мешканців.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що таким вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач подав до відповідача безліч заяв про виконання судового рішення, не можуть прийняти до уваги, оскільки вказані заяви не містять пропозицію щодо дати та часу ймовірного надання доступу до житла працівникам ПАТ «Миколаївгаз».

Посилання апелянта також на те, що відповідачем не надано пояснення з приводу відключення квартири від газопостачання та не названо прізвище посадової особи, яка прийняла рішення про відключення від газопостачання його квартири, також не впливають на вирішення даного спору, оскільки вказані обставини виходять за межі предмету доказування в даній справі, та підлягали доказуванню в попередніх судових розглядах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, встановлено його відповідність вимогам матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 31 травня 2019 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В.Крамаренко