Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі Матіко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали цивільної справи за позовною заявою Ужгородської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа Ужгородська місцева прокуратура Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 17.08.2018 року в Ужгородському міському пологовому будинку народився хлопчик. Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . покинула дитину у пологовому будинку 18.08.2018 та з того часу не цікавиться долею дитини. 27.08.2018 адміністрацією закладу було складено акт №3/18 закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. 13.09.2018 р. службою у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації було проведено профілактичну бесіду з гр.. ОСОБА_2 під час якої з`ясувалось, що жінка не має наміру піклуватися про свою дитину, безвідповідально ставиться до своїх обов`язків. В її поведінці присутні ознаки свідомого ігнорування тих зауважень, які їй були зроблені службою у справах дітей райдержадміністрації та фахівцями центру соціальної роботи в районі, за час проведеної роботи з сім`єю спрямованої на попередження сирітства. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про проведення реєстрації народження дитини ОСОБА_1 2018 р.н. та 30.10.2018 р. відповідно до розпорядженням голови Ужгородської райдержадміністрації його влаштовано до обласного будинку дитини м.Свалява. Крім того, 25.04.2018 р. ними скеровано до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_2 відносно чотирьох старших її дітей, ОСОБА_3 , 2012 р.н., ОСОБА_4 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2014 р.н. та ОСОБА_6 , 2016 р.н.

11.01.2018 р. службою у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації спільно з групою оперативного реагування Ужгородського РВ ГУНП України в Закарпатській області, з заступником УРЦСССДМ та лікарем педіатром було здійснено виїзд по місцю перебування дітей та складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. При огляді дітей було зафіксовано факт наявних у них ушкоджень обличчя та рук, через що і було порушено ініціювання питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей. На останню у 2016 році працівниками районної поліції було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП.

Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 30.10.2018 року. На засідання комісії гр. ОСОБА_2 не з`явилася, хоча була належно повідомлена про його проведення. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник служби у справах дітей Ужгородської РДА у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

Відзиву у визначений судом строк відповідачі не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18.10.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матір`ю значиться ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_7 .

Крім того, встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . покинула дитину у пологовому будинку 18.08.2018 та з того часу не цікавиться долею дитини, що підтверджується листом головного лікаря полового будинку №848/01-11 від 27.08.2018р., актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі здоров`я №3/18 від 27.08.2018р. та листом №415/34 від 12.09.2018 р. начальника служби у справах дітей.

Встановлено, що службою у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації 13.09.2018 р. було проведено профілактичну бесіду з гр. ОСОБА_2 під час якої з`ясувалось, що жінка не має наміру піклуватися про свою дитину, безвідповідально ставиться до своїх обов`язків. В її поведінці присутні ознаки свідомого ігнорування тих зауважень, які їй були зроблені службою у справах дітей райдержадміністрації та фахівцями центру соціальної роботи в районі, за час проведеної роботи з сім`єю спрямованої на попередження сиріцтва.

Відповідно до розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації за № 471 від 30.10.2018 р. вбачається, що дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштовано до обласного будинку дитини м. Свалява, на повне державне утримання.

З висновку Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 26.11.2018 р. за № 852/03-31 слідує, що 25.04.2018 р. органом опіки і піклування скеровано до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно чотирьох старших її дітей, ОСОБА_3 , 2012 р.н., ОСОБА_4 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2014 р.н. та ОСОБА_6 , 2016 р.н. 11.01.2018 р. службою у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації спільно з групою оперативного реагування Ужгородського РВ ГУНП України в Закарпатській області, з заступником УРЦСССДМ та лікарем педіатром було здійснено виїзд по місцю перебування дітей та складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. При огляді дітей було зафіксовано факт наявних у них ушкоджень обличчя та рук, через що і було порушено ініціювання питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей. На останню у 2016 році працівниками районної поліції було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП. На підставі вищенаведеного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 30.10.2018 №12/12/01-10, є доцільним позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканку АДРЕСА_1 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає доведеним, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Враховуючи наведене, висновок органу опіки і піклування та в інтересах майбутнього дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164,165 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Ужгородської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа Ужгородська місцева прокуратура Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу13Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 18.10.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк