Провадження № 2/161/300/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

за участю секретаря Козак О.А.,

представника позивача Мельничука А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання кредитного договору виконаним, іпотечного договору припиненим та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору виконаним, іпотечного договору припиненим та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір №0201/0908/88-128, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30000 доларів США на строк з 08.09.2008 року по 08.09.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних на умовах, передбачених у цьому договорі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника 08.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 укладені договори поруки.

Крім цього, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 08.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Дехтярук І.В. та зареєстрований в реєстрі за №8686, встановлено заборону відчуження предмета іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вказує, що 05.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 0201/0908/88-128 від 08.09.2008 р. перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за даним кредитним договором.

Таким чином, до ПАТ «Альфа-Банк» перейшли всі права ВАТ «Сведбанк» як кредитора у зобов`язанні, що виникає із кредитного договору.

Зазначає, що у зв`язку з фінансовими труднощами і як наслідок несвоєчасною сплатою щомісячного платежу в серпні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з неї та фінансових поручителів, про що судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 113619 (сто тринадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять) гривень 82 копійки, а також 1707 (одну тисячу сімсот сім) грн. 29 коп. судового збору.

На виконання цього рішення суду, на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» впродовж 2017 та 2018 років нею сплачувались кошти на загальну суму 115327,11 грн.

Вказує, що після повернення грошової позики, а саме 30.07.2018 року звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» зі заявою про надання довідки, яка б засвідчила відсутність заборгованості та зняти обтяження на передану в іпотеку квартиру, на що отримала відповідь, що коштів, які надходили на рахунок було не достатньо для повного погашення заборгованості та закриття кредитного договору.

На повторне письмове звернення з проханням повідомити суму кредитної заборгованості, від ПАТ «Альфа-Банк » отримала лист №98745-23.1-б/б від 05.11.2018р, згідно якого дізналась, що станом на 02.11.2018 року їй нараховано заборгованість в сумі 737,46 дол. США та складається із відсотків за користування кредитом 37,20 дол. США та залишку суми кредиту 700,26 дол. США.

Зазначає, що банк безпідставно та незаконно обліковує наявність несплаченого тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

У зв`язку з чим, просить визнати кредитний договір №0201/0908/88-128, що укладений 08.09.2008 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» - виконаним, а зобов`язання за іпотечним договором, що укладений 08 вересня 2008 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , нею та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Дехтярук І.В. та зареєстрований в реєстрі за №8686 припиненими, а також зобов`язати ПАТ «Альфа-Банк», здійснити дії у строк та у порядку, передбаченому чинним законодавством на момент їх учинення, щодо виведення з іпотеки квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , шляхом подання відповідної заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки та шляхом подання реєстратору письмового повідомлення про виключення відповідного запису про іпотеку у Державному реєстрі іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2019 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача «Альфа-Банк» до початку судового засідання подала заперечення проти позову та просила відмовити у його задоволенні.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір №0201/0908/88-128, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30000 доларів США на строк з 08.09.2008 року по 08.09.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних на умовах, передбачених у цьому договорі (а.с. ).

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника 08.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, а також 08.09.2008 року укладено договір поруки між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 (а.с. ).

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 08.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Дехтярук І.В. та зареєстрований в реєстрі за №8686, яким встановлено на заборону відчуження предмета іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с ).

Також судом з`ясовано, що 05.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 0201/0908/88-128 від 08.09.2008 р. перейшло ПАТ «Дельта Банк» (а.с. ).

В подальшому, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за даним кредитним договором(а.с. ).

Крім того, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, 26.04.2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 113619 гривень 82 копійки та 1707 гривень 29 копійок судового збору(а.с. ).

На виконання цього рішення суду, на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» впродовж 2017 та 2018 років ОСОБА_2 сплачувались кошти на загальну суму 115327,11 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с ).

Водночас, як слідує з листа ПАТ «Альфа Банк» №98745-23.1-б/б від 05.11.2018р, станом на 02.11.2018 року ОСОБА_2 нараховано після ухвалення рішення заборгованість за вказаним вище кредитним в розмірі 737,46 дол. США, яка складається із відсотків за користування кредитом 37,20 дол. США та залишку суми кредиту 700,26 дол. США (а.с. ).

Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 3 згаданого Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У п. 18 іпотечного договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно із нотаріальним посвідченням даного договору накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до виконання позичальником основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Отже, як з`ясовано судом, зобов`язання за кредитним договором №0201/0908/88-128 від 08.09.2008 року, які існували між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 припинені внаслідок сплати нею суми заборгованості, визначеної судовим рішенням, унаслідок чого припинено й договір іпотеки, укладений на забезпечення кредитного договору.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 08 вересня 2008 року фактичним та повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з неї всієї суми заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, внаслідок чого й припинилось право застави (іпотеки).

При цьому, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов`язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред`явлення вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

В момент зарахування грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 4-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разіпорушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Отже, з наведеного вбачається, що у позичальника ОСОБА_2 відсутня за кредитним договором від 08.09.2008 року заборгованість по тілу кредиту і відсотками, а після спливу визначеного договором строку кредитування у кредитора відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом і пені.

А тому, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сплата суми боргу за кредитним договором є підставою вважати його припиненим, одночасно з цим, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, то за таких обставин слід визнати іпотечний договор також припиненим і зобов`язати іпотекодержателя вжити заходів для внесення відповідних записів у Державний реєстр іпотек та Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна щодо виключення з них предмету іпотеки.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі , оскільки саме до цього відповідача були заявлені вимоги та внаслідок його дій були порушені права позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 549, 550, 551, 599, 610, 611, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 17 ЗУ «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати кредитний договір №0201/0908/88-128 від 08.09.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» припиненим.

Зобов`язати ПАТ «Альфа-Банк» вжити заходів для внесення відповідних записів щодо виключення записів про обтяження стосовно предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 у Державний реєстр іпотек та Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна.

Стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ - 23494714) на користь ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1 ) 1409 (одну тисячу чотириста дев`ять) грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 24.05.2019 року.