РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/47/19

Провадження № 2/700/113/19

19 березня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/47/19 провадження №2/700/113/19 за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23 січня 2017 року померла її баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Семенівської сільської ради, відповідно до державного акту серії І-ЧР № 022292. За життя спадкодавець залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла доньці ОСОБА_3, яка своєю заявою відмовилася від прийняття спадщини. Як спадкоємець за законом вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Як спадкоємець за законом, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як проживала до дня смерті зі спадкодавцем, здійснювала за нею догляд. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадщину, яка залишилася після смерті її баби ОСОБА_2

Позивач у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить винести рішення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню із таких пiдстав.

Матеріалами справи встановлено, що 23 січня 2017 року в м. Шахти Ростовської області, Росія померла баба позивача ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії IV-AН № 629745 від 26.01.2017 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Семенівської сільської ради, відповідно до державного акту серії І-ЧР № 022292, виданого 10.10.2001 року.

ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла доньці ОСОБА_3, яка своєю заявою відмовилася від прийняття спадщини.

Позивач як спадкоємець за законом фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, так як проживала зі спадкодавцем до дня її смерті та здійснювала за нею догляд, що підтверджується актом про спільне проживання від 27.11.2018 року.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 14.11.2018 року № 2209/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Як свідчить оголошення у громадсько-політичній газеті Лисянського району «Понад Тікичем» від 22.12.2018 року № 51, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 022292, площею 2,53 га по Семенівській сільській раді, виданий 10.10.2001 року на імя ОСОБА_2 втрачений та визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її баби ОСОБА_2, яка померла 23 січня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до державного акту серії І-ЧР № 022292, виданого 10.10.2001 року на імя ОСОБА_2, яка померла 23.01.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб