справа № 274/3282/18
провадження № 2/0274/575/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

12.06.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Кожухаря В.В. в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням, -

В с т а н о в и в :

В червні 2018 року Керівник ОСОБА_2 місцевої прокуратури Кожухар В.В., який діє в інтересах держави, в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду, в порядку цивільного судочинства, з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було вчинено злочин, передбачений частиною другою ст. 286 КК України.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В результаті ДТП потерпілий від злочину ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тверда мозкова оболонка, м`яка мозкова оболонка ушкоджені в лобній ділянці більше справа; множинні переломи кісток лицьового черепа, починаючи від лобної кістки справа з переходом на дах правої орбіти, розповсюджується на обидві виличні дуги, всі стінки обох гайморових порожнин, комірки решітки та стінок лобної пазухи, носової кістки; закритий перелом верхньої щелепи зліва по типу ЛеФор 3, з переломом альвеолярного відростку, які в своїй сукупності складають відкриту черепно-мозкову травму, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, тобто знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 4, 5, 6, 7, 8 ребер по підпахвинній лінії зліва, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії для післяопераційних хвороб Обласної клінічної лікарні ім.О.Ф.Горбачевського з 26.04.2017 року по 15.05.2018 року.

Витрати медичного закладу на його лікування за один день склали 392,43 грн., за весь період лікування - 7456,17 грн.

Посилаючись на вищенаведене, а також у зв`язку з тим, що Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації заходи до примусового стягнення коштів не вживає, прокурор просив стягнути з відповідача на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації 7456,17 гривень коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Представник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в судове засіданні не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Судом встановлено, що Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно зазначеного вироку, 6 квітня 2017 року близько 19 год. 05 хв. ОСОБА_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування легковими транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня (1,87‰ етилового спирту), грубо порушуючи вимоги п. 2.1 «а» та п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, керуючи технічно несправним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та у якому гальмівні диски задніх коліс не блокуються і важіль стоянкової гальмівної системи, фіксуючись в робочому положенні, не приводить в дію гальмо стоянки, що призвело до непрацездатності гальмівних механізмів задніх коліс автомобіля і впливає на безпеку дорожнього руху та повинно було бути усунуте до початку експлуатації автомобіля, рухався ним по проїзній частині автодороги від с. Романівка (колишнє Радянське) Бердичівського району Житомирської області до м. Бердичева та при цьому на передньому пасажирському сидінні перевозив пасажира ОСОБА_3

Наближаючись до перехрестя проїзної частини автодороги від с. Романівка з вул. Козацькою (колишня Володарського) м. Бердичева, водій ОСОБА_1 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 10.1 та п. 12.1 цих же Правил дорожнього руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини на правий тротуар. Після чого, не реагуючи на створену ним аварійну обстановку, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не застосував термінового гальмування, продовжив рух та передньою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на бетонний паркан домогосподарства АДРЕСА_1 і цегляне господарське приміщення на території цього ж домогосподарства.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження: тверда мозкова оболонка, м`яка мозкова оболонка ушкоджені в лобній ділянці більше справа; множинні переломи кісток лицьового черепа, починаючи від лобної кістки справа з переходом на дах правої орбіти, розповсюджується на обидві виличні дуги, всі стінки обох гайморових порожнин, комірки решітки та стінок лобної пазухи, носової кістки; закритий перелом верхньої щелепи зліва по типу ЛеФор 3, з переломом альвеолярного відростку, які в своїй сукупності складають відкриту черепно-мозкову травму, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, тобто знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 4, 5, 6, 7, 8 ребер по підпахвинній лінії зліва, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні відділенні інтенсивної терапії для післяопераційних хвороб Обласної клінічної лікарні ім.О.Ф.Горбачевського з 26.04.2017 року по 15.05.2018 року.

Витрати медичного закладу на його лікування за один день склали 392,43 грн., за весь період лікування - 7456,17 грн.

Відповідно до ст. 1206 ч. 1 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов`язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

За таких обставин, понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню безпосередньо відповідачем ОСОБА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Кожухаря В.В. в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гардишівка Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (р/р 6001 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Житомирській області, , код банку 899998, код бюджетної класифікації 24060300) 7456 гривень 17 копійок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гардишівка Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.М.Вдовиченко