Справа № 502/1983/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3

про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , який належав померлій ОСОБА_4 Право власності на житловий будинок ОСОБА_4 не оформлювала та не реєструвала. Після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняв тільки позивач, оскільки перед смертю він майже рік проживав з матір`ю і доглядав за нею, від спадщини не відмовлявся. Після смерті матері позивач вступив в управління та володіння зазначеним житловим будинком, таким чином, йому став належати вказаний житловий будинок в цілому. Перед смертю ОСОБА_4 заповітів на своє майно не складала. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини позивач не звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки був впевнений, що і так прийняв спадщину, оскільки він доглядав за матір`ю, але отримати свідоцтво про право на спадщину він не має змоги через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалась і свідоцтва про право на спадщину не видавались. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за законом він має право на оформлення спадщини. Інший спадкоємець - брат позивача ОСОБА_3 спадщину не приймав.

В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд:

- встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 ;

- встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт прийняття спадщини після смерті останньої ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок ( загальна площа 51,8 кв. метра, житлова площа 35,3 кв. метра), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г -убиральня, №1-2;I- надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 12, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого сільрадою Ларка Кагульського району, запис акта про народження № 4 - рос. « ОСОБА_3 » та рос. « ОСОБА_4 » є батьками: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно КП КРР «РБТІ» № 765 від 23.10.2018 р. 1/1 частка житлового будинку розташованого в АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі - продажу належить ОСОБА_4 .

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» 10.10.2018 р., житловий будинок по АДРЕСА_3 складається з: літ. А - житловий будинок ( загальна площа 51,8 кв. метра, житлова площа 35,3 кв. метра), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - убиральня, №1-2;I - надвірні споруди.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 54117042 від 16.11.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно ОСОБА_4 відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54117021 від 16.11.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Теплодарською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 731194 та номером у нотаріуса 353/99.

18.12.1999 р. до Кілійської державної нотаріальної контори від ОСОБА_2 надійшла заява, за якою він вказав, що на день смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . залишилось майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_3 .

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_4 житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, також встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 . В задоволенні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 суд відмовляє, оскільки цей факт було встановлено заявою останнього адресованою на адресу Кілійської державної нотаріальної контори 18.12.1999 р.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державіабо окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , є позивач, як спадкоємець за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, який прийняв спадщину в порядку 549 ЦК УРСР.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності за спадщиною- задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 .

Встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 , який складається з: літ. А - житловий будинок ( загальна площа 51,8 кв. метра, житлова площа 35,3 кв. метра), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - убиральня, № 1-2;I - надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні заявленої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников