Справа № 580/1108/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м.Лебедин Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що 25 червня 1999 року між ним та СТОВ "1-го Травня" був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та надвірних споруд в с. Червлене Лебединського району Сумської області. Продаж був оформлений з розстрочкою платежу терміном на 25 років. В зв`язку з інфляційними процесами, що відбувалися в Україні, позивач достоково провів оплату по договору. У 2019 році позивач дізнався, що при оформленні договору купівлі-продажу до його змісту були внесені положення щодо існування заборони відчуження будинку до повернення позички в повному обсязі. Нотаріусом було пояснено, що зняття такої заборони можливо лише на підставі письмового повідомлення СТОВ "1-го Травня", однак на сьогоднійшній день вказане товариство ліквідоване. Тому позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на садибу по АДРЕСА_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , просить провести розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 , просить розглянути справу його відсутності.

У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

25 червня 1999р. між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «1-го Травня» в особі Дейнеки Володимира Павловича, як продавцем з однієї сторони та Позивачем, ОСОБА_1 , як покупцем з другої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку цегляного під літ. «А» житловою площею 32,7м2 та надвірних споруд, що знаходяться в с . Червлене Лебединського району Сумської області (а.с. 8). Вказаний договір був посвідчений завідуючою Лебединської державної нотаріальної контори Лисенко В.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №1-1132.

П.2 Договору було встановлено, що такий продаж вчинено з розстрочкою платежу терміном на 25 років за 40% балансової вартості згідно рішення зборів засновників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «1-го Травня» від 07 лютого 1997р. в сумі 5988,19грн. Крім того, у договорі зазначено, що накладається заборона відчуження будинку, до повернення позички в повному обсязі.

В подальшому Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю«1-го Травня» було ліквідоване як юридична особа і на даний час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про існування такої юридичної особи, тому позивач позбавлений можливості взяти довідку про відсутність боргу.

Так, згідно даних технічного паспорта та довідки ФОП ОСОБА_3 від 17 квітня 2019р. вих. №522 (а.с. 9-12) по АДРЕСА_1 розміщено будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу якого входить:

- житловий будинок цегляний 1994р. побудови під літ. «А» загальною площею 64,7м2, житловою - 32,7м2, який складається з: коридору площею 2,0м2, кухні площею 8,6м2, веранди площею 9,6м2, житлової площею 19,5м2, житлової площею 13,2м2, сан.вузла площею 5,4м2, кладової площею 1,0м2, коридору площею 5,4м2. А також сарай цегляний під літ. «Б»; літня кухня цегляна під літ.«Б1»; погріб цегляний під літ. «п/г»; гараж дощатий під літ. «В»; сарай дощатий під літ. «Г»; навіс дощатий під літ. «Д»; бесідка дощата під літ. «Е»; огорожа металева, з/б плити під літ.«№1-2».

Ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Ст.111 Цивільного кодексу України визначений порядок ліквідації юридичної особи. Так, зокрема встановлено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки (ч.1 ст.111 Цивільного кодексу України).

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк (ч.4 ст.111 Цивільного кодексу України).

Таким чином внесення запису про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань можливе лише після повного проведення ліквідаційної процедури, яка включає в себе в обов`язковому порядку стягнення дебіторської заборгованості.

А сам факт внесення такого запису державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань щодо виключення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «1-го Травня» з такого Реєстру свідчить про повне проведення ліквідаційною комісією (ліквідатором) ліквідаційної процедури в повному обсязі, в т.ч. і про відсутність заборгованості Позивача по оплаті вартості вищевказаного житлового будинку та надвірних споруд, придбаним ним згідно умов Договору купівлі-продажу будинку від 25 червня 1999р., оскільки в іншому випадку без стягнення такої дебіторської заборгованості не могла б бути завершена ліквідаційна процедура.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст.344 Цивільного кодексу України підставами для визнання за особою права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є наступні факти: добросовісне заволодіння особою чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння вказаним майном протягом 10 років.

При цьому, виходячи зі змісту цієї статті, особа, що має право на визнання права власності на майно за набувальною давністю повинна бути незаконним добросовісним володільцем цього майна, тобто фактичним володільцем, який не має будь-якого титулу (права власності, користування, сервітуту та інші) на це майно, а наявність відповідного титулу виключає застосування положень ст.344 Цивільного кодексу України.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на чуже рухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому рухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У відповідності зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивач добросовісно заволодів вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, відкрито ним володів протягом всього строку і безперервно більше 10 років, то суд доходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати право власності і за набувальною давністю на такий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 176, 181, 317, 328, 344 , 391 Цивільного кодексу України

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 розміщено і до складу яких входить:

- житловий будинок цегляний 1994р. побудови під літ. «А» загальною площею 64,7м2, житловою - 32,7м2, який складається з: коридору площею 2,0м2, кухні площею 8,6м2, веранди площею 9,6м2, житлової площею 19,5м2, житлової площею 13,2м2, сан.вузла площею 5,4м2, кладової площею 1,0м2, коридору площею 5,4м2, сарай цегляний під літ. «Б»; літня кухня цегляна під літ.«Б1»; погріб цегляний під літ. «п/г»; гараж дощатий під літ. «В»; сарай дощатий під літ. «Г»; навіс дощатий під літ. «Д»; бесідка дощата під літ. «Е»; огорожа металева, з/б плити під літ.«№1-2».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі в 30 -денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Бакланов Р. В.