П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року місто Маріуполь

справа № 221/2832/18

провадження № 22-ц/804/1275/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області у складі судді Писанець Н.В. від 20 лютого 2019 року, повний текст рішення складено 22 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

07 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2009 року сторони уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 200,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки ОСОБА_1 порушила зобов`язання за договором, станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 110 380 грн. 73 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4 924 грн 87 коп, заборгованість по процентах за користування кредитом 95 566 грн 60 коп, заборгованість за пенею та комісією 4 156 грн 84 коп, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 5 232 грн 42 коп - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 380 грн 73 коп та понесені ним судові витрати.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2019 року позов задоволено (а.с. 98-100).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 28 грудня 2009 року в загальному розмірі 110 380 грн 73 коп, з яких: заборгованість за кредитом 4 924 грн 87 коп, заборгованість по процентах за користування кредитом 95 566 грн 60 коп, заборгованість за пенею та комісією 4 156 грн 84 коп, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп - штраф (фіксована частина), 5 232 грн 42 коп - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір в сумі 1 762 грн 00 коп.

Рішення мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення 4 924грн. 87 коп. кредиту і 95 566 грн. 60 коп. процентів за користування кредитом, а також стягнення санкційних нарахувань.

28 березня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не застосовано до правовідносин строку позовної давності, наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, а нараховані штрафні санкції не можуть бути застосовані до відповідача, оскільки це передбачено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечувала проти доводів апеляціної скарги та просила залишити рішення суду першї інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За вимогами пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм цивільного права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 28 грудня 2009 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), та ОСОБА_1 (ОСОБА_1) уклали договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5 200 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів 36% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, і складає між ним та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 31 березя 2018 року за розрахунком позивача виникла заборгованість в розмірі 110 380 грн 73 коп, з яких заборгованість за кредитом 4 924 грн 87 коп, заборгованість по процентах за користування кредитом 95 566 грн 60 коп, заборгованість за пенею та комісією 4 156 грн 84 коп, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп - штраф (фіксована частина), 5 232 грн 42 коп - штраф (процентна складова).

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 11-16) банківська картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно.

По закінченню строку дії Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до Банку.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 66, 149), даних по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 протягом дії договору були надані кредитні картки: № НОМЕР_1 строком дії з 28 грудня 2009 року по травень 2012 року, № НОМЕР_2 строком дії з 05 січня 2012 року по січень 2014 року, № НОМЕР_3 строком дії з 21 лютого 2014 року по серпень 2016 року, які отримані відповідачем, що в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 не заперечувала.

Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних карток відповідачем не спростовуються, та підтверджуються паспортними даними, які ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) особисто засвідчувала при укладанні договору, випискою по картковому рахунку (а.с. 9, 17, 61-64).

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З виписки по рахунку встановлено, що відповідач активно користувалася кредитним лімітом, на погашення кредиту до жовтня 2014 року нею вносилися грошові кошти та за її заявою банк проводив автоматичне погашення заборгованості з інших рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , що підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача та не заперечувала відповідач.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти.

Матеріалами справи підтверджено, що строк дії картки, яку отримала ОСОБА_1 21 лютого 2014 року, сплинув 31 серпня 2016 року.

Отже, твраховуючи викладене та приписи статті 257 ЦК України, позивач не пропустив строки для пред`явлення вимог щодо стягнення кредитної заборгованості в межах строку позовної давності, звернувшись до суду 07 травня 2018 року, а строк дії картки сплинув 31 серпня 2016 року, що спростовує доводи апеляційної скарги про порушення строку позовної давності позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом.

Сторони не погоджували графік платежів, отже повну заборгованість за умовами кредитного договору відповідач мала сплатити до 31 серпня 2016 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року по цивільні справі № 4454/9519/12, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Проте судом першої інстанції вказана правова ьпозиція врахована не була

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Оскільки строк дії кредитного договору, який укладений з відповідачем ОСОБА_1 відповідає строку дії карти, тобто сплинув 31 серпня 2016 року, то з вказаного часу право позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Суд першої інстанції, стягуючи суму заборгованості з нарахованими відсотками станом на 31 березня 2018 року, не врахував зазначені вимоги закону та правову позицію Великої Палати Верховного Суду, таким чином допустив порушення норм матеріального права.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який наданий до позовної заяви, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 кредитного обов`язку станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість в розмірі 110 380 грн 73 коп, з яких заборгованість за кредитом 4 924 грн 87 коп, заборгованість по процентах за користування кредитом 95 566 грн 60 коп, заборгованість за пенею та комісією 4 156 грн 84 коп, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп - штраф (фіксована частина), 5 232 грн 42 коп - штраф (процентна складова).

При цьому, з розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися з часу укладання договору по 31 грудня 2012 року виходячи з процентної ставки 36% річних, з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30% річних, з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року- 34,80% річних, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року - 43,20%.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частина 4 зазначеної статті передбачає, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшеня розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Враховуючи, що зміна умов договору по картковому рахунку в односторонньому порядку без згоди відповідача визнана судом порушенням Умов та правил надання банківських послуг, апеляційний суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами підлягає коригуванню та розрахунку, виходячи з відсоткової ставки 36% річних, яка була визначена при укладенні договору та в межах строку позовної давності за період з 08 травня 2015 року по 31 серпня 2016 року, що відповідає строку дії картки.

Про застосуваня строку позовної давності відповідач зазначала в заяві про перегляд заочного рішення та в судовому засіданні, на що суд першої інстанції уваги не звернув і в рішенні ніяких мотивів з цього приводу н навів.

Апеляційний суд, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, доходить висновку, що з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 4 924,87 грн та проценти за користування кредитом за період з 08 травня 2015 року по 31 серпня 2016 року - 481 день, виходячи з з відсоткової ставки 36% річних, яка була визначена при укладенні договору, тобто 0,1% за день користування кредитом, а саме 2 368,86 грн (4 924,87 грн ?0,1%?481дн:100%).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих пені та штрафів не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 5 ч. 2 Розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року Кабінету Міністрів України, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, смт Благодатне Волноваського району Донецької області, де зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_1 , входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено смт Благодатне Волноваського району Донецької області.

Оскільки на теперішній час вказаний населений пункт Донецької області, згідно з затвердженим переліком, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача ОСОБА_1 і звільняють її від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані: пеня в сумі 4 156,84 грн та штрафи на загальну суму 5 732,42 грн, а тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

З урахуванням викладеного та положень ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 110 380,73 грн ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», сплатив судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 2 643,00 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог банку на загальну суму 7 293,73 грн, тобто 6,61%.

Відповідно до положень ч 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 116,47 грн.

З ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на користь відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції - 2 468,30 грн. (93,39%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обиді сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняють від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Одже, з урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на користь ОСОБА_1 належить стягнути понесені нею судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 351,83 грн ( 2 468,30 - 116,47).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Благодатне Волноваського району Донецької області, ІПН НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2009 року станом на 31 березня 2018 рокув розмірі 7 293 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривні 73 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом - 4 924,87 грн, заборгованості за відсотками - 2 368,86 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Благодатне Волноваського району Донецької області, ІПН НОМЕР_4 ) понесені нею судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 351 (дві тисячі триста п`ятдесят одна) гривня 83 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко