УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гереги І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Барська державна нотаріальна контора Вінницької області, про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до Барського районного суду Вінницької області позов до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Барська державна нотаріальна контора Вінницької області, про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом. Одночасно з пред`явленням позову позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що відповідач дізнавшись, що вона звернулася до суду з даним позовом буде намагатися відчужити належне йому майно, щоб унеможливити виконання рішення. Про існування правовстановлючих документів на спірне майно їй стало відомо 1 квітня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 , який приїхав до неї та вимагав, щоб вона звільнила будинок та земельні ділянки, бо він має намір їх продати. Просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме, на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,20 кв.м; земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд у порядку, визначеному ч. 3 ст. 153 ЦПК України, викликав у судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Однак, позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Зубань О.О., який діє на підставі ордера, серії ВН № 106251 від 21 травня 2019 року, в судове засідання не з`явилися. Адвокат Зубань О.О. подав до суду заяву про те, що заяву про забезпечення позову підтримує та просить її задовольнити, провести розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки позивач та її представник не з`явилися у судове засідання.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, ураховуючи заяву адвоката, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і, знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року висловлено поняття - забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що ОСОБА_1 подала до Барського районного суду Вінницької області позов до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Барська державна нотаріальна контора Вінницької області, про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року вказаний позов залишено без руху.

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, видано 26 лютого 2014 року державним нотаріусом Залевською М.Н. Барської державної нотаріальної контори, які додані до позовної заяви, відповідач ОСОБА_3 є власником:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,20 кв.м;

- земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1132 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства;

- земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2479 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,20 кв.м;

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 вчиняє реальні дії спрямовані на відчуження належного йому майна, які вказують на загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За підстав, зазначених вище, накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 на підставі припущень позивача ОСОБА_1 призведе до свавільного та невиправданого втручання у право відповідача на мирне володіння його майном, що є порушенням ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає дану обставину додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", керуючись частинами 1, 2 ст. 149, п. 1 ч. 1 ст. 150, частинами 1, 3, 6, 10 ст. 153, ч. 2 ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 258, п. 1 ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 261, ст. 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Барська державна нотаріальна контора Вінницької області, про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя