ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

30 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/34/18

Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/526/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави, в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року, ухвалене в складі судді Карапиш Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права в порядку спадкування на довічне володіння земельною ділянкою,

дата складання повного тексту: 12 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Парафіївської селищної ради та, в подальшому змінивши позовні вимоги, просила визнати за нею право на довічне володіння земельною ділянкою площею 14,70 га, яка розташована на території Парафіївської селищної ради Ічнянського р-ну Чернігівської обл. ( колишньої Іваницької сільської ради Ічнянського р-ну Чернігівської обл.), надану для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого на підставі рішення районної ради народних депутатів Ічнянського р-ну Чернігівської області від 29 жовтня 1992 року № 13, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння за №20 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на дану земельну ділянку площею 14,70 га. Спадщину після смерті батька вона прийняла своєчасно, однак не може її належним чином оформити, оскільки державний акт був втрачений, що унеможливило оформлення правовстановлюючих документів на успадковане право на вказану земельну ділянку в нотаріальному порядку.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення мотивоване тим, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут) та що до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник прокурора Чернігівської області, в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у матеріалах справи відсутні докази повернення спірної земельної ділянки до земель державної власності, переоформлення права користування цією земельною ділянкою померлим за життя на підставі договору оренди, або оформлення права власності на її частину у межах розміру земельної частки (паю) у відповідній місцевості.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що рішення суду першої інстанції щодо включення до спадкової маси земельної ділянки, яка перебувала у користуванні фізичної особи на підставі державного акту на право довічного успадкованого володіння, суперечить нормам матеріального права.

Прокурором зазначено, що ст.1225 ЦК України не передбачає можливості спадкування права користування земельною ділянкою на підставі державних актів на право постійного користування чи довічного успадковуваного володіння та відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою.

Крім того вказує, що чинним законодавством не передбачено такої форми володіння землею як довічне успадковуване володіння і не визначено механізму успадкування права користування на земельні ділянки, які належали спадкодавцям на такому титулі, таке право припиняється у зв`язку зі смертю особи.

Прокурор обґрунтував необхідність вступу у справу та подання касаційної скарги порушенням інтересів держави, що доводиться порушенням встановленого законом порядку набуття прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у власності держави. Зазначає, що відповідач - Парафіївська селищна рада не надала до суду ґрунтовних заперечень по суті спору з урахуванням вимог чинного законодавства, внаслідок чого не було упереджене незаконне оформлення права власності на землю, яка перебуває у власності держави, за судовим рішенням. Оспорюваним рішенням у приватну власність фізичної особи передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту, відповідно до ст.ст.84, 118, 122 ЗК України, земельна ділянка перебувала у державній власності та її розпорядником було ГУ Держгеокадастру в Чернігівській обл.

У наданий судом строк ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, так як на час ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на час звернення заступника прокурора області, права та обов`язки ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, в інтересах якого звернувся апелянт, цим рішенням не вирішувалося, а тому це позбавляє його права на оскарження. Вважає, що рішення районного суду прийнято законно та були всі законні підстави для винесення такого рішення, проти якого не заперечував та його не оскаржував у апеляційному порядку відповідач - Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області.

На думку ОСОБА_1 заступником прокурора також було пропущено строк оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки про наявність такого рішення прокуратурі було відомо вже 09 січня 2019 року, коли здійснено запит щодо спірної земельної ділянки. Та крім того, посилання прокурора на неповне рішення суду, враховуючи, що судом було винесено лише повне рішення, є незрозумілим та викликають сумніви щодо компетентності працівників прокуратури в області цивільного та цивільного процесуального права. Зазначає, що суд апеляційної інстанції поновлюючи строк на оскарження рішення не звернув на дані обставини уваги та не залишив апеляційну скаргу без руху для усунення вказаного недоліку.

ОСОБА_1 зазначає, що при прийнятті до розгляду апеляційної скарги судом не перевірено наявність документу, що підтверджує його повноваження, адже він не є прокурором Чернігівської області, не приймав участь у розгляді справи, а тому повинен подати до суду разом із апеляційною скаргою довіреність або інший документ, який посвідчує його якесь відношення до апеляційної скарги та право на таке оскарження. В свою чергу, апеляційним судом даний факт перевірено не було. Також не враховано, що на дату ухвалення рішення судом першої інстанції діяло розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60 про передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, тобто земельні ділянки державної власності, в тому числі спірна земельна ділянка площею 14,7 га, передані у комунальну власність і права ГУ Держгеокадастру порушені не були.

Також ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Конституційного Суду №5-рп/2005 визнано неконституційним пункт 6 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року №563 «Про земельну реформу» як такий, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Тому, вважає, маючи державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, так само як і особа, яка має сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай), а потім на його підставі набуває право власності на земельну ділянку в натурі з присвоєнням їй кадастрового номер, має таке право.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що вона не просила визнати право власності на земельну ділянку, а лише право довічного володіння земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, ОСОБА_2 на підставі рішення районної Ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області від 29 жовтня 1992 року №13 надано у довічне успадковуване володіння 14,70 гектарів землі в межах згідно з планом землеволодіння, що підтверджується державним актом на право довічного успадкованого володіння землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №20 (а.с.10-11).

На підставі Розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 02 квітня 2004 року №176 надано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок для ведення товарного сільгоспвиробництва за рахунок земель селянського (фермерського) господарства «Карасевич В.А.» на території Іваницької сільської ради (а.с.8)

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області Щербиною Н.В., який зареєстровано у реєстрі за номером 162, за яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.5).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_1 одружились 11 жовтня 2006 року та після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 взяла прізвище чоловіка (а.с.7).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор мав обґрунтувати підстави звернення до суду в інтересах держави, зокрема обґрунтувати у чому полягає нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень, якому надані такі функції відповідно до Закону.

Прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду з урахуванням позовних вимог у цій справі.

Як встановлено апеляційним судом, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в інтересах якої прокурором подано апеляційну скаргу, участі у цій справі не брало. Судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участь у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи.

Апеляційним судом у особи, яка подала апеляційну скаргу, було витребувано інформацію за ким зареєстрована спірна земельна ділянка.

Вбачається, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-10013/14-18-сг від 21 грудня 2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у комунальну власність Парафіївської селищної об`єднаної територіальної громади передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2344,6460 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Парафіївської селищної об`єднаної територіальної громади Ічнянського району Чернігівської області, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 , тобто спірна земельна ділянка. На даний час земельна ділянка перебуває у комунальній власності.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не є власником земельної ділянки, а тому рішення суду від 12 березня 2018 року не впливає на права Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ст.362 ч.1 п.3, ч.2 ЦПК України).

Зважаючи на те, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не вирішувались, апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 376, 381, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права в порядку спадкування на довічне володіння земельною ділянкою.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 31 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: