Справа № 472/430/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2019 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

26.10.1995 року відповідач, яка є позивачці колишньою невісткою, була зареєстрована у житловому будинку, розташованому за вище вказаною адресою. Разом з тим, з листопада 2016 року відповідач ОСОБА_2 у зазначеному будинку не проживає, особистих речей відповідачки у будинку не має, оплату за комунальні послуги не здійснює. Договір, що дозволяє відповідачці користуватись житловий приміщенням не укладався.

Реєстрація відповідачки порушує права позивача як власника житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала повністю. На наступне судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Представник третьої особи Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за довіреністю Ставніченко А.П. в судове засідання не з`явилась, наддала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що відповідачку знають, разом з нею працювали. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В 2016 році ОСОБА_2 звільнилась з місця роботи та виїхала з смт. Токарівка та з того часу у будинку за місцем реєстрації не проживала.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю з наступних причин.

Згідно договору дарування від 20.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 387, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційного посвідчення 24.06.1996 року за № 125 Веселинівською філією ММБТІ зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вище вказаний житловий будинок.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що 23.08.2003 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Досліджені документи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно будинкової книги для прописки громадян, у належному позивачці житловому будинку з 26.10.1995 року зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 13.03.2019 року за вих. № 555, ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але з листопада місяця 2016 року за зазначеною адресою не проживає.

Згідно акта обстеження житлового будинку від 15.03.2019 року ОСОБА_2 у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з листопада 2016 року не проживає, особисті речі ОСОБА_2 у зазначеному будинку відсутні.

Згідно досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з листопада 2016 року і до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає. Вказані факти також підтверджуються поштовими конвертами відправленими за місцем реєстрації відповідача з повісткою про час та місце розгляду справи та матеріалами справи. Зазначені поштові конверти повернулись на адресу суду з відміткою про те, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. Крім того, факт не проживання відповідачки за місцем реєстрації з листопада 2016 року також підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні у матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_2 більше одного року добровільно не проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних на те причин та у неї відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.