Справа № 487/7631/18
Провадження № 2/487/702/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Батишевої Г.Ю.,

в присутності представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_12,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/7631/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення, стягнення майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні житловою квартирою, шляхом його вселення до неї та передачі йому ключів від квартири; стягнути з відповідача на його користь двадцять п`ять тисяч двісті гривень завданої майнової шкоди та двадцять п`ять тисяч гривень відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично там не мешкає, оскільки в кінці 2015 року відповідач побила його та вигнала із вказаної квартири. У зв`язку з чим він орендував житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за яке сплачував 700 гривень на місяць. За весь час оренди (36 місяців) його витрати склали 25200 грн., які він і просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди. Крім того зазначає, що строк договору оренди вказаної квартири сплив 30.10.2018 року та на теперішній час він не має постійного місця проживання та мешкає у знайомих.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2018 року даний позов залишено без руху у зв`язку із зазначеними в ньому недоліками.

22.12.2018 року на виконання ухвали суду від 27.11.2018 року позивачем до канцелярії суду подано позовну заяву в новій редакції з додатками, відповідно до якої позивач остаточно просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні ним квартирою АДРЕСА_3 , шляхом вселення його до даної квартири та передачі йому ключів від неї; стягнути з відповідача на його користь 25200 грн. завданої майнової шкоди та 25000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.03.2019 р. закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку, заяв та клопотань суду не надав.

Представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Суду пояснила, що позивач вказує як перешкоди в користуванні житлом на те, що відповідач змінила замки на вхідних дверях та не впускає його до помешкання. Неодноразово з цього приводу викликав поліцію, яка належним чином на це не реагувала. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи та у зв`язку з протиправними діями відповідача вимушений мешкати у знайомих, що спричиняє йому душевні хвилювання.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що позивач з 1998 р. проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 в придбаній ними квартирі. Коли залишав квартиру, зняв металеві двері та забрав особисті речі. З того часу не намагався вселитись до спірної квартири, навіть протягом останніх 20 років не з`являвся та квартирою не цікавився. Замки ніхто не змінював. Даний позов вважає необґрунтованим та таким, що поданий всупереч її позову про усунення позивача від спадкування.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зауважила, що між сторонами склалися неприязні стосунки, зокрема, через бажання відповідача усунути позивача від права на спадщину, тому останній будь-яким способом намагається дошкулити відповідачу, навіть за надуманими приводами.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно довідки ОСББ «Восход» від 19.12.2018 р. №204 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.12.1981 р.

Власником зазначеної вище квартири була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

З метою прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_3 звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із відповідною заявою від 17.04.2018 р.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (довідка ОСББ «Восход» від 09.11.2018 р.).

Позивач в зазначеній квартирі не проживає з 1998 р. (акт про фактичне не проживання зареєстрованої особи від 07.02.2019 р. вих. №143).

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до положень ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник позивача наголосила, що перешкодами, які відповідач чинить позивачу, є зміна відповідачем замків в квартирі та не допуск позивача до помешкання, при цьому, основними доказами вчинення відповідачем перешкод ОСОБА_3 у користуванні належною ним частиною квартири вона вважає висновки правоохоронних органів за зверненнями позивача та покази свідка ОСОБА_4 .

Як вбачається з листа начальника відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 05.12.2018 р. та листа Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Цибулькіна від 20.12.2018 р. за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 04.12.2018 р. у журналі ЖЄО за №25568 за повідомленням ОСОБА_3 , в ході перевірки встановлено, що між заявником та ОСОБА_2 склалися цивільно-правові відносини, розгляд яких відбувається в суді в приватному порядку. Складу кримінального правопорушення не встановлено та подальша перевірка була припинена.

Інших доказів звернення до правоохоронних органів з цього приводу позивачем та його представником суду надано не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що проживала з позивачем з 1990 р. по 1998 р. в спірній квартири, коли її разом з дитиною вигнала з дому ОСОБА_2 . З 2007 р. ОСОБА_3 намагався вселитись в квартиру, проте його ключ не підходив. В квартирі АДРЕСА_3 , залишилось майно позивача: диван, швейна машинка та одяг.

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_4 , оскільки як встановлено в судовому засіданні свідок тривалий час проживала та продовжує проживати з позивачем, а отже є упередженою та зацікавленою особою.

Крім того, зазначені вище покази спростовуються показами інших свідків - сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що приблизно 20 років тому ОСОБА_3 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 , добровільно залишив спірну квартиру, оскільки придбали іншу, забравши з собою речі та навіть металеві двері. Після цього приходив лише провідати дитину, яку він залишив. Квартирою не цікавився. Підтвердили, що відповідач замки не змінювала.

Таким чином, оцінюючи висновки правоохоронних органів, на які представник позивача вказує як на основні докази вчинення відповідачем перешкод ОСОБА_3 у користуванні спірною квартирою (зміна замків на вхідних дверях та не допуск до помешкання), покази свідків, суд дійшов висновку, що з наданих матеріалів вбачається наявність конфлікту між сторонами, що ними і не спростовується. Встановлених фактів того, що ОСОБА_2 дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні майном висновки не містять. Будь-яких даних про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вказаними заявами суду на надано. При цьому, твердження позивача про те, що відповідач змінила ключі від вхідних дверей квартири і не впускає його до помешкання та відповідна вимога ОСОБА_3 про передачу йому ключів, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд критично ставиться до посилання позивача та його представника на те, що у кінці 2015 р. відповідач побила позивача та вигнала його з дому, оскільки зазначене спростовується показами усіх допитаних в судовому засіданні свідків та, як вбачається з наданого позивачем договору оренди, останній винаймає житлове приміщення у свідка ОСОБА_4 , яка за її словами, проживає з позивачем та здійснює за ним догляд, з 01.01.2014 р., тобто задовго до подій, на які посилається ОСОБА_3 .

Таким чином, аналізуючи всі надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів того, що відповідач чинить ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 позивачем не надано, а судом не встановлено. Неможливість вселення та проживання позивача в спірній квартирі, факт вчинення відповідачем перешкод позивачу шляхом ненадання ключів спростовується поясненнями сторін та показами свідків.

З огляду на зазначене, суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

Тож, зважаючи на вищевикладене, оцінивши та дослідивши всі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не доведені, а отже у суду немає підтсав для їх задоволення.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 12, 13, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення, стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили піcля закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І.В. Боброва