Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7574/18 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М. Борисюка Р.М. при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/7574/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомир,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, визнати за нею право на Ѕ частину зазначеного майна і припинити право спільної сумісної власності. В обґрунтування позову зазначила, що 15.09.2011 р. між сторонами укладено шлюб, від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 09.06.2017 р. шлюб на підставі рішення розірвано. Під час шлюбу придбано об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 змінена на АДРЕСА_2 ) на земельній ділянці площею 0,0999 га, кадастровий номер :11:021:0009. В подальшому відповідач отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1 га за цією адресою.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що земельна ділянка відповідачем не купувалася, а отримана шляхом приватизації. Суд безпідставно визнав відповідача, який купив об`єкт незавершеного будівництва, власником житлового будинку, збудованого за кошти позивачки. Суд не взяв до уваги зміст п.8 шлюбного договору.

У відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 15.09.2011 р. між сторонами укладено шлюб, від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 09.06.2017 р. шлюб на підставі рішення розірвано. 17 квітня 2014 р. між сторонами укладено шлюбний договір, який є чинним (а.с.12).

Відповідно до п.2 шлюбного договору сторони домовились, що на майно, набуте за час шлюбу, не поширюються положення ст.60 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 погодилася з тим, що майно, набуте ОСОБА_2 в період шлюбу та зареєстроване на його ім`я, буде належати йому на праві особистої приватної власності, тобто вважатися роздільним майном подружжя, та зобов`язалась не пред`являти жодних вимог щодо цього майна та розподілу частки в цьому майні (п.3).

06 грудня 2011 року ОСОБА_2 купив об`єкт незавершеного будівництва, відсоток готовності 51 %, житловий будинок загальною площею 99,4 кв. м., розташований за адресою АДРЕСА_3 ) на земельній ділянці площею 0,0999 га, кадастровий номер :11:021:0009, яка перебувала в оренді у продавця об`єкта незавершеного будівництва.

24.07.2013 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:021:0009 за адресою АДРЕСА_4 , будинок АДРЕСА_2 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.18-19).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частинами першою, дев`ятою статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

У частині другій статті 7 СК України закріплена можливість урегулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Стаття 9 СК України визначає загальні межі договірного регулювання відносин між подружжям, а саме, така домовленість не повинна суперечити вимогам СК України, іншим законам та моральним засадам суспільства. Під вимогами законів у цьому випадку слід розуміти імперативні норми, що встановлюють заборону для договірного регулювання відносин подружжя.

У статтях 92, 93 СК України передбачено, що шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки.

Частинами другою, третьою та п`ятою статті 97 СК України встановлено, що сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.

Сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу та включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що майно, щодо якого заявлено спір, не є спільним майном подружжя і обґрунтовано відмовив у позові.

Земельна ділянка є особистим майном ОСОБА_2 згідно умов шлюбного договору.

Право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому з урахуванням положень ст.ст.182,190, 31 ЦК України він не є майном, і відповідно, не може бути предметом поділу як спільне майно подружжя. Позову про визнання спільним майном подружжя об`єкта незавершеного будівництва ОСОБА_1 не заявила.

Пункт 8 шлюбного договору не регулює спірні правовідносини, оскільки предметом позову не є майно, придбане за спільні кошти.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 червня 2019 року без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: