УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 311/645/17

провадження № 61-6490ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіна-Квітка Ірина Станіславівна,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція»,

розглянувши касаційну скаргу державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни,

за участю боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція»,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І. С.

ОСОБА_1 скаргу обґрунтовував тим, що Василівським районним судом Запорізької області 22 серпня 2017 року розглянуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція»

до ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього

сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_6 про спонукання укласти договір найму житлового будинку.

18 січня 2018 року судове рішення набрало законної сили. 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області на виконання зазначеного судового рішення видано виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1 280 грн, термін пред'явлення якого до виконання - 18 січня 2021 року.

12 травня 2018 року заявником отримано повідомлення державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І. С. від 19 березня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавчий документ стягувачу повернено без виконання з посиланням

на його невідповідність вимогам, передбаченим пунктом 6 частини першої

статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в ньому не вказано ідентифікаційний код юридичної особи - боржника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційний код юридичної особи - боржника не є обов`язковим, а вказується лише за його наявності.

З цих підстав ОСОБА_1 просив: визнати неправомірними дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І. С.щодо повернення стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа № 2/311/461/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на його користь заборгованості в сумі 1 280 грн; зобов`язати державного виконавця поновити його порушене право та прийняти виконавчий лист до виконання.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня

2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної-Квітки І. С. щодо повернення стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа № 2/311/461/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з Товариства

з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 280 грн. Зобов`язано державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіну-Квітку І. С. прийняти до виконання виконавчий лист № 2/311/461/2017, виданий 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 280 грн. Стягнено з Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області на користь

ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3 000 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 рокуапеляційну скаргу державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І. С.залишено без задоволення, а ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року - без змін.

У березні 2019 року державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіна-Квітка І. С.подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду

від 19 лютого 2019 року та направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи)

суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів,

до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця

чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Розглядаючи скаргу, суди попередніх інстанцій встановили, що Василівським районним судом Запорізької області 22 лютого 2018 року видано виконавчий лист № 2/311/461/2017 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» до ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про спонукання укласти договір найму житлового будинку, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1 280 грн.

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19 березня 2018 року, державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіна-Квітка І. С. за результатами розгляду заяви щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/311/461/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1 280 грн, прийняла рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код юридичної особи - боржника.

Статтею 4Закону України «Про виконавче провадження» установлено вимоги

до виконавчого документа, відповідно до частини першої якої у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як орган примусового виконання, зобов`язана прийняти усі необхідні заходи для його виконання.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, він має право для проведення виконавчих дій безоплатно одержувати відповідну інформацію, тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду юридичної особи - боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, якою залишено без змін ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення; ухвалені у справі судові рішення не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про їх незаконність.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до

уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити

в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»

від 18 липня 2006 року).

Оскільки постанова Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, якою залишено без змін ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, є законною і обґрунтованою, прийнятою із додержанням норм права, й судові рішення у цій справі не мають значення

для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І. С. на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 рокуколегія суддів відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни, за участю боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук