Справа 237/3641/17
Номер провадження 2/237/164/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.19 року м. Курахове Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сенаторова В.А.

при секретарі Лахно Т.Г.,

за участю

представника відповідача та Апелянта - Перникози Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова України» про стягнення заборгованості у розмірі 5 598 474,37 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова України» боргу за договорами найму у розмірі 5 598 474,37 гривень.

29.05.2019 року позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про відкладення справи, але обставини, які вказані в заяві не знайшли свого підтвердження, тому суд вирішив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності позивача, який раніше підтримував свій позов у повному обсязі.

Представник відповідача, одночасно і представник Апелянта, - ОСОБА_2 Д.О. у судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Підтримуючи свій позов, позивач зазначав про те, що 22 травня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» укладено Договір найму (оренди), згідно якого ОСОБА_1 (Наймодавець) передав Відповідачу (Наймач), в строкове платне користування строком на 3 роки, а саме на період з 22.05.2014 року до 22.05.2017 року включно, спецтехніку: - кран гусеничний РДК-25-1, заводський номер 5554,1978 року випуску (том № 1 а.с. 15-16). Відповідно до акту прийому передачі від 22.05.2014 року ОСОБА_1 передав ТОВ «Мінова Україна» предмет найму - кран гусеничний РДК-25-1, заводський номер 5554, 1978 року випуску (том № 1 а.с. 17). Позивач стверджує, що він свій обов`язок щодо надання техніки наймачу протягом одного дня з моменту підписання цього Договору (п.п.2.2, 2.4. Договору) виконав належним чином.

Щодо інших обставин Позивач повідомив, що відповідно до п. 3.1. Договору за користування Технікою Відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 42 000,00 грн. за один календарний місяць.

Також, Позивач вказав, що він домовився з Відповідачем про те, що орендна плата здійснюється по закінченню терміну дії цього Договору, але не пізніше 22 травня 2017 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Наймодавця загальної суми орендної плати або шляхом передачі готівки Наймодавцю згідно розписки. Загальна сума орендної плати за цим договором становить 1 512 000 (один мільйон п`ятсот дванадцять тисяч ) гривень 00 (нуль) копійок.

На теперішній час Відповідач не виконав ці умови Договору найму (оренди) від 22.05.2014 року в частині сплати орендної плати та повернення Позивачу техніки, тому позивач і вимагає в судовому порядку цей борг

Відповідно до п. 8.4 Договору, якщо Орендна плата, яка сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Наймодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Таким чином, Відповідач за твердженням Позивача зобов`язаний сплатити за Договором найму оренди від 22.05.2014 року - основну суму боргу в розмірі 1 512 000,00 грн., пеню в розмірі 102 991,72 грн., інфляційні нарахування в розмірі 47 274,82 грн. та 3% річних у розмірі 12 303,00 грн. Загальна сума боргу станом на 29.08.2017 року - становить 1 674 569,54 грн.

Далі Позивач повідомив, що 19 травня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» укладено Договір найму (оренди), згідно якого ОСОБА_1 (Наймодавець) передав Відповідачу (Наймач), в строкове платне користування строком на 3 роки, а саме на період з 19.05.2014 року до 19.05.2017року (дев`ятнадцятого травня дві тисячі сімнадцятого року) включно, спецтехніку: вилковий навантажувач CATERPILLAR DP18NT, серійний номер T16D-70129. Фактичне передання Відповідачу предмету найму - вилкового навантажувача CATERPILLAR DP18NT, серійний номер T16D-70129, підтверджується Актом приймання-передачі від 19.05.2014 року, який підписано сторонами Договору. Тобто Позивач свій обов`язок щодо надання техніки наймачу протягом одного дня з моменту підписання цього Договору (п.п.2.2, 2.4. Договору) виконав належним чином. Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору найму від 19.05.2014 року за користування Технікою Відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 29 000,00 грн. за один календарний місяць. Також, Сторони домовилися, що Сплата орендної плати здійснюється по закінченню терміну дії цього Договору, але не пізніше 19 травня 2017 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Наймодавця загальної суми орендної плати або шляхом передачі готівки Наймодавцю згідно розписки. Загальна сума орендної плати за цим договором становить 1 044 000,00 грн. (один мільйон сорок чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Позивач стверджує, що на теперішній час Відповідач не виконав умови Договору найму (оренди) від 19.05.2014 року в частині сплати орендної плати та повернення Позивачу техніки; станом на 29.08.2017 року заборгованість Відповідача з орендної плати перед Позивачем за 36 місяців (з 19.05.2014 року по 19.05.2017 року) становить - 1 044 000,00грн., яка залишається досі несплаченою.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 8.4 Договору, якщо Орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, вона підлягає індексації і стягується Наймодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Отже, на думка позивача, Відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за Договором найму (оренди) від 19.05.2014 року - основну суму боргу в розмірі 1 044 000,00 грн., пеню в розмірі 3 137,21 грн., інфляційні нарахування в розмірі 32 642,14 грн. та 3% річних у розмірі 8 752,00 грн. Загальна сума боргу станом на 29.08.2017 року становить 1 158 531,35грн.

Також, Позивач вказав, що 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» укладено Договір найму (оренди), згідно якого ОСОБА_1 (Наймодавець) передав Відповідачу (Наймач), в строкове платне користування строком на 3 роки, а саме на період з 15.05.2014 року до 15.05.2017 року включно, спецтехніку: вилковий навантажувач КОМАTSU FD30T16. Фактичне передання Відповідачу предмету найму - вилкового навантажувача KOMATSU FD30T 16 , підтверджується Актом приймання-передачі від 15.05.2014 року, який підписано сторонами Договору. Тобто Позивач свій обов`язок щодо надання техніки наймачу протягом одного дня з моменту підписання цього Договору (п.п.2.2, 2.4. Договору) виконав належним чином. Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору за користування Технікою Відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 35 000,00 грн. за один календарний місяць. Також, Сторони домовилися, що Сплата орендної плати здійснюється по закінченню терміну дії цього Договору, але не пізніше 15 травня 2017 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Наймодавця загальної суми орендної плати або шляхом передачі готівки Наймодавцю згідно розписки. Загальна сума орендної плати за цим договором становить 1 260 000,00 грн. (один мільйон двісті шістдесят тисяч ) гривень 00 (нуль) копійок. Тож, на теперішній час Відповідач не виконав умови Договору найму (оренди) від 15.05.2014 року в частині сплати орендної плати та повернення Позивачу техніки. Позивач вважає, що станом на 29.08.2017 року заборгованість Відповідача з орендної плати за Договором найму (оренди) від 15.05.2014 року перед Позивачем за 36 місяців (з 15.05.2014 року по 15.05.2017 року становить - 1 260 000,00 грн. (один мільйон двісті шістдесят тисяч ) гривень 00 (нуль) копійок, яка залишається несплаченою. Відповідно ж до п. 8.4 Договору, якщо Орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, вона підлягає індексації і стягується Наймодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Таким чином, на думку Позивача, Відповідач зобов`язаний йому сплатити за Договором найму (оренди) від 15.05.2014 року - основну суму боргу в розмірі 1 260 000,00 грн., пеню в розмірі 91 859,19 грн., інфляційні нарахування в розмірі 39 395,58 грн. та 3% річних у розмірі 10 978,00 грн. (розрахунок додається). Загальна сума боргу станом на 29.08.2017 року - становить 1 402 232,87 грн.

Щодо боргу Відповідача перед позивачем у розмірі1 224 000,00 грн. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок Позивач зазначив, що 14 травня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» укладено Договір найму (оренди), згідно якого ОСОБА_1 (Наймодавець) передав Відповідачу (Наймач), в строкове платне користування строком на 3 роки, а саме на період з 14.05.2014 року до 14.05.2017 року включно, спецтехніку: вилковий навантажувач CATERPILLAR DP30NT, серійний номер Т14Е-35271. Фактичне передання Відповідачу предмету найму - вилкового навантажувача CATERPILLAR DP30NT, серійний номер Т14Е-35271, підтверджується Актом приймання-передачі від 14.05.2014 року, який підписано сторонами Договору. Тобто Позивач свій обов`язок щодо надання техніки наймачу протягом одного дня з моменту підписання цього Договору (п.п.2.2, 2.4. Договору) виконав належним чином. Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору за користування Технікою Відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 34 000,00 грн. за один календарний місяць. Також, Сторони домовилися, що Сплата орендної плати здійснюється по закінченню терміну дії цього Договору, але не пізніше 14 травня 2017 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Наймодавця загальної суми орендної плати або шляхом передачі готівки Наймодавцю згідно розписки. Загальна сума орендної плати за цим договором становить 1 224 000,00 грн. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок. На теперішній час Відповідач не виконав умови Договору найму (оренди) від 14.05.2014 року в частині сплати орендної плати та повернення Позивачу техніки. Станом на 29.08.2017 року заборгованість Відповідача з орендної плати за Договром найму (оренди) від 14.05.2017 року, перед Позивачем за 36 місяців (з 14.05.2014 року по 14.05.2017 року) становить - 1 224 000,00 грн. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок, яка залишається несплаченою. Відповідно ж до п. 8.4 Договору, якщо Орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, вона підлягає індексації і стягується Наймодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Таким чином, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу за Договором найму (оренди) від 15.05.2014 року - основну суму боргу в розмірі 1 224 000,00 грн., пеню в розмірі 20 106,52грн., інфляційні нарахування в розмірі 38 270,09 грн. та 3% річних у розмірі 10 764,00 грн. Загальна сума боргу станом на 29.08.2017 року - становить 1 363 140,61 грн.

Відповідач заперечив проти доводів Позивача, посилаючись на те, що договори оренди (найму), на які посилається Відповідач як на підставу виникнення боргу, - є нікчемними з огляду на норми ч.2 ст.228 і ст.215 ЦК України. Відповідач вважає що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідач стверджує, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» Договори найму (оренди), згідно яких ОСОБА_1 нібито передав Відповідачу, в строкове платне користування строком на 3 роки включно спецтехніку: кран гусеничний РДК-25-1, заводський номер 5554, 1978 року випуску на період з 22.05.2014 року до 22.05.2017 року, вилковий навантажувач CATERPILLAR DP18NT, серійний номер T16D-70129 на період з 19.05.2014 року до 19.05.2017 року, вилковий навантажувач KOMATSU FD30T 16 на період з 15.05.2014 року до 15.05.2017 року, вилковий навантажувач CATERPILLAR DP30NT серійний номер Т14Е-35271 на період з 14.05.2014 року до 14.05.2017 року, ніколи не укладались, оскільки ця техніка завжди належала Відповідачеві на праві власності. Ця спецтехніка відображена в бухгалтерському обліку відповідача, з відповідним нарахуванням амортизації, експлуатується відкрито відповідачем впродовж десяти років.

На підтвердження своїх доводів щодо «мирного володіння» вказаною вище спецтехніки відповідач надав суду звіти «про рух собівартості продукції зв 2014 рік» та «про рух товарно-матеріальних цінностей в місцях зберігання за 2014 рік»; фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2014 рік; штатні розклади від 01.01.2016, 01.11.2016, 01.01.2017, 01.01.2018. (т.5 а.с 22 30); договір поставки №04/09-1 від 4 вересня 2008 р. з додатками, дублікати видаткових накладних, накази: б/н «про введення в експлуатацію основних засобів» від 01.12.2008, «про введення в експлуатацію» №3 від 12.10.2009 та №4 від 12.10.2009, акти приймання-передачі (внутрішнього-переміщення» основних засобів; копії свідоцтв про реєстрацію вказаної техніки, тощо ( т.4 а.с.20 - 49).

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є цивільно-правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами цивільного судочинства в Україні, спірним питанням цієї справи є питання пов`язані із виконанням грошового зобов`язання за договором оренди (найму) та існуванням законних підстав виникнення цього грошового зобов`язання.

Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність та допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини наголошено у ч.2 ст.11 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд враховує обмеження у здійсненні цивільних прав, встановлені ст.13 ЦК України, зокрема, те, що свої цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині;не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Також, суд керується приписами ч.1 і ч.2 ст.14 ЦК України, відповідно до яких «цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства», але «особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї».

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є правочином, згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст.203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч.5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно частини 1 ст. 761 право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. В обґрунтування свого права передати відповідне майно в оренду позивач посилався на договір купівлі продажу спецтехніки від 10.02.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ ); договір купівлі продажу спецтехніки від 14.02.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ ); договір купівлі продажу спецтехніки від 03.03.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ ). Саме на підставі цих договорів Позивач доводив своє право власності на предмет оренди. В той час як відповідач заперечував дійсність цих договорів оскільки вони були визнані недійсними в судовому порядку.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 року у справі № 905/2559/17 визнані недійсним з моменту підписання:

- договір купівлі продажу спецтехніки від 10.02.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ );

- договір купівлі продажу спецтехніки від 14.02.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ );

- договір купівлі продажу спецтехніки від 03.03.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (85610, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Новоселидівка, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ ).

Оцінюючи ці факти, суд виходить із того, що «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом» (ч.4 ст.82 ЦПК України). Таким чином , суд вважає доведеним, що на момент укладання договорів оренди (найму) позивач не мав права власності на навантажувачі CATERPILLAR DP18NT, серійний номер T16D-70129, CATERPILLAR DP30NT, серійний номер Т14Е-35271, KOMATSU FD30T 16, та на кран гусеничний РДК-25-1, заводський номер 5554, 1978 року випуску, яке б виникло із зазначених вище недійсних договорів купівлі-продажу і на які посилався позивач як на підставу виникнення свого права, а від так позивач не мав права, закріплене ст.761 ЦК України. Щодо інших прав на це майно, окрім права власності, позивач не повідомляв суду та не надав переконливих доказів існування будь якого передбаченого законом іншого речового права позивача на предмет оренди. Отже, судом не встановлено інших речових прав позивача щодо предмету договорів оренди, на підставі яких позивач вимагає від відповідача орендну плату.

Проте, судом встановлено, що спецтехніка, яка є предметом договорів найму були придбані Відповідачем ще у 2008-2009 р.р., та ніколи не вибували з його володіння, відповідач здійснював своє право власності у відповідності до ст.319 ЦК України, господарські операції з використанням цього майна і щодо цього майна весь час мали належне відображення у первинних документах, звітах про рух матеріальних цінностей та інших внутрішніх документах Відповідача. Також, встановлено, що зазначені у фінансовому звіті за 2014 рік (коли начебто були укладені Договори купівлі продажу спецтехніки від 10.02.2014р., від 14.02.2014р. та від 03.03.2014р.), свідчать про те, що ніяких змін у вартості основних засобах Відповідача (окрім зносу) протягом 2014 року не відбувалося.

Предмет оренди - навантажувач - машина циклічної дії, що належить до безрейкового долішнього транспорту (технологічних транспортних засобів), обладнана підіймальним механізмом (вантажопідіймачем) і вилами (платформою) або одним із змінних вантажозахоплювальних пристроїв для забезпечення підіймання, транспортування, навантаження та розвантаження, штабелювання та укладання вантажів (Правила охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19 січня 2015 року № 21). Отже, навантажувачі всіх типів належать до технологічних транспортних засобів, реєструються в територіальному органі Держпраці їх власниками чи особами, що використовують їх на законних підставах, та можуть передаватись в найм (оренду) іншим особам лише за умови дотримання вимог статті 799 ЦК України, відповідно до якої Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Дослідивши надані Позивачем копії Договору найму (оренди) від 15.05.2014 р. (т.1, а.с. 13-14), Договору найму (оренди) від 22.05.2014р. (т.1, а.с. 15-16), Договору найму (оренди) від 14.05.2014 року (т.1, а.с. 22-23), Договору найму (оренди) від 12.03.2014 р. (том1, а.с 27-28), суд встановив, що ці договори мають просту письмову форму, нотаріально не завіренні, відповідно до змісту цих договорів однією із сторін договору є фізична особа громадянин України ОСОБА_1 З огляду на норми ч.2 ст.799, ст.220 ЦК України, вказані договори найму (оренди), на які і посилається Позивач як на підставу виникнення свого права вимоги до Відповідача у розмірі 5598474,37 гривень, є нікчемними. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина друга статті 215, частина перша статті 216 ЦК України), отже, наслідком таких нікчемних правочинів не може бут виникнення обов`язку Відповідача сплатити на користь Позивача заборгованості у розмірі 5 598 474,37 гривень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На думку суду доказами на підтвердження фактів здійснення господарських операцій, виникнення боргових зобов`язань із правочинів, які потребують відповідно до Закону України письмової форми, є письмові докази. «Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору» - встановлено у ч.1 ст.95 ЦПК України, а ч.2 цієї статті закріплює, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Позивач не надав до суду належним чином засвідчених копій документів , на які він посилався у позові в обґрунтування своїх вимог, не надав оригіналів письмових доказів, не вказав де ці оригінали зберігаються, хоча відповідач і наполягав на досліджені саме оригіналів документів, оскільки заперечував їх існування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова України» про стягнення заборгованості у розмірі 5 598 474,37 гривень, відмовити.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, які доведені сторонами належним чином, судом не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ч.2 ст.799, ст. 220, ч.2 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова України» про стягнення заборгованості у розмірі 5 598 474,37 гривень, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя В.А. Сенаторов