ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/443/19 Номер провадження 22-ц/814/1846/19Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року

у справі за матеріалми скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А.А. від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №46324178 від 21.05.2015 року.

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_1 , який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А.А. від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №46324178 від 21.05.2015 року; зобов`язати державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вчинити всі дії, передбачені чинним законодавством, щодо виконання виконавчого листа від 13.05.2014 року по справі №545/3277/13-к, провадження №1-кп/545/12/14.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, на його думку, державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий лист, оскільки не вчинено всіх передбачених законом дій для його належного виконання.

Вважає, що наявність кримінального провадження за фактом умисного невиконання боржником судового рішення та статус такого провадження жодним чином не можуть вплинути на хід виконавчого провадження та обмежити обсяг вчинення державним виконавцем виконавчих дій. Можливість зупинення чи припинення виконавчого провадження у зв`язку з наявністю кримінального провадження законодавством не передбачена.

Вказує, що протиправні дії, а також бездіяльність державного виконавця грубо порушують законні права та інтереси ОСОБА_1 , ускладнюють та безпідставно затягують виконання постановленого судового рішення.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу Полтавський районний відділ ДВС ГТУЮ у Полтавській області просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.1 ст.382 КК України щодо невиконання рішення суду ОСОБА_2 , в ході якого було проведено ряд заходів, спрямованих на встановлення його місцезнаходження, отримання відомостей про його доходи, однак такої інформації отримано не було.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій прохав:

-визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А.А. від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №46324178 від 21.05.2015 року;

-зобов`язати державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вчинити всі виконавчі дії, передбачені чинним законодавством, щодо виконання виконавчого листа від 13.05.2014 року по справі №545/3277/13-к, провадження №1-кп/545/12/14 (а.с.1-3).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 в порядку ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.21).

У подальшому, як зазначено вище, ухвалою від 07 травня 2019року у задоволенні даної скарги відмовлено(а.с.55-57).

Відмовляючи в задоволенні скарги, районний суд виходив із відсутності у діях посадової особи ВДВС порушень, які б обмежували або порушували права стягувача - скаржника по справі, посилаючись, зокрема, на відкрите кримінальне провадження №0000181 від 13.02.2016 року за ч.1 ст.382 КК України, щодо невиконання рішення суду ОСОБА_3

Проте, такий висновок місцевого суду не відповідає встановленим по справі обставинам та нормам закону, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За приписом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, 27.04.2018 року старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Марчишиною А.А. було винесено постанову №46324178 про повернення стягувачу виконавчого листа №1-кп/545/12/14, виданого 13.05.2014 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди в розмірі 15090,00 грн. (а.с.50).

Підстава для ухвалення вказаної постанови (п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»): у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку того майна виявились безрезультатними.

Проте, матеріали справи не містять жодних відомостей про вчинення чи не вчинення державним виконавцем реальних дій щодо розшуку майна, що стало підставою для ухвалення вказаної вище постанови, належні та допустимі докази у справі відсутні.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

При цьому, частиною три даної норми визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не вчинено всіх передбачених законом дій, спрямованих на належне виконання судового рішення та задоволення правомірних вимог стягувача, що є порушенням закону, виходячи з аналізу положень п.1 ч.2 ст.18 ЗУ вказаного Закону.

Відтак, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» за відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку того майна виявились безрезультатними, було передчасним, оскільки державним виконавцем не в повній мірі використано передбачені законом заходи для належного розшуку майна боржника та здійснення на нього впливу з метою швидкого та ефективного виконання судового рішення та задоволення вимог стягувача.

При цьому, посилання місцевого суду в оскаржуваній ухвалі на наявність відкритого кримінального провадження №0000181 від 13.02.2016 року за ч.1 ст.382 КК України, щодо невиконання рішення суду ОСОБА_3 , як на підставу відмови в задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки це в жодній мірі не позбавляє державного виконавця на здійснення ним своїх обов`язків, визначених статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо забезпечення належного виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимога скаржника про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А.А. від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №46324178 від 21.05.2015 року підлягає до задоволення.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким.

При цьому, як убачається з аналізу вимоги скаржника стосовно зобов`язання державного виконавця Полтавського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області вчинити всі виконавчі дії передбачені чинним законодавством, щодо виконання виконавчого листа від 13.05.2014 року по справі №545/3277/13-к, провадження №1-кп/545/12/14, то ОСОБА_1 чітко не визначено, які саме дії необхідно виконати державному виконавцю, якою нормою закону вони передбачені і т.ін.

Відтак, оскільки задоволення даної вимоги призведе до не чіткого (не однозначного для розуміння) викладення резолютивної частини рішення суду та може призвести до утруднення його виконання, то у її задоволенні необхідно відмовити.

Окрім того, зобов`язання державного виконавця щодо вчинення всіх необхідних дій для належного виконання судового рішення визначено Законом, відтак, повторне їх визначення судом не потрібне.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги в основному є обґрунтованими, та такими, що заслуговують на увагу.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, - задовольнити частково.

Визнатинеправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Марчишиної А.А. від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №46324178 від 21.05.2015 року.

В іншій частині у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Т.О. Кривчун

СУДДІ: С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова