Провадження № 2/522/3796/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.

За участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 12 грудня 2017 року до Суворівського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8000 гривень щомісячно, на користь ОСОБА_1 , починаючи з часу подання заяви та до закінчення навчання в учбовому закладі; збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2011 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у зв?язку з інвалідністю у розмірі 8000 грн. щомісячно.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси 23.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2011 року вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 985 гривень, щомісячно до закінчення навчання в Одеському національному політехнічному університеті (червень 2012 року) починаючи з 30 травня 2011 року; стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1022 гривень, щомісячно починаючи з 30.05.2011 року до настання повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку із її інвалідністю аліменти, щомісячно в сумі 784 грн. починаючи з 30.05.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2012 року вирішено рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2011 року змінити. Стягувати з ОСОБА_2 , 1968 року народження, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 30.05.2011 року і до закінчення навчання. Стягувати з ОСОБА_2 , 1968 року народження, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, на користь ОСОБА_1 , починаючи з 30.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в решті рішення залишити без змін.

Наразі, старша донька закінчила навчання, а молодша донька досягла повноліття, в зв?язку з чим, стягнення цих аліментів припинено. Продовжують стягуватися лише аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку із її інвалідністю, щомісячно в сумі 784 грн. Наразі, молодша донька ОСОБА_3 навчається і потребує матеріальної допомоги. Також, позивач вважає, що аліменти на її утримання у з?язку з інвалідністю мають бути збільшені, відповідно до ст. 80 СК України, так як відповідач має стабільний і великий заробіток як капітан на морських судах іноземних компаній.

17 січня 2018 року ухвалою Суворівського районного суду м. Одеси справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та встановлено загальний порядок її розгляду.

27 березня 2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник вказує на згоду відповідача платити аліменти по 2000 грн. щомісячно до закінчення навчання донькою та сплачувати по 784 грн. щомісячно утримання особи з інвалідністю на користь позивачки, у разі підтвердження нею інвалідності, строк якої сплив 01.03.2016 року.

При цьому представник відповідача посилається на те, що відповідач через свій вік вже не має постійного працевлаштування та великих заробітків, а тому його матеріальний стан не змінився, а то і погіршився з часу ухвалення останнього рішення суду. Крім того, позивач мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить обом сторонам, однак відповідач не може користуватися своєю власністю через проживання там позивача. Також, позивач має у власності квартиру АДРЕСА_2 ., яку здає в найм та від чого має непоганий дохід.

29 листопада 2018 року позивач уточнила свої вимоги та просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та прибутку боржника, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач приховує свої доходи, а тому визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає зміні та вираженню у відсотковому розмірі доходів платника.

Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 8000 грн. щомісячно до закінчення навчання залишено без розгляду.

Також ухвалою суду від 30 листопада 2018 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 черговий раз подала уточнення до позовної заяви, в яких просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та прибутку боржника, мотивуючи свої вимоги тим, що на її фактичному утриманні знаходиться молодша донька ОСОБА_3 , яка є студенткою та потребує матеріальної допомоги. Позивач отримує лише пенсію по інвалідності у розмірі 1452 грн. та аліменти 784 грн. щомісячно, що і складає її дохід. Однак, витрати на комунальні послуги, медичні препарати та харчі збільшилися, що унеможливлює наразі її нормальне існування.

Крім того, відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як працює капітаном на морських судах іноземних компаній та недавно придбав квартиру кв. АДРЕСА_3 , що свідчить про його великий дохід.

29 грудня 2018 року представником відповідача подано відзив на уточнення до позовної заяви, в якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позивач не обґрунтувала зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів у бік покращення. Так, квартира кв. АДРЕСА_3 придбана ним ще 10.06.2011 року за договором купівлі-продажу з ростроченням платежу, тобто ще до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Наразі відповідач ніде не працює та не має постійного доходу, зокрема за період з 4 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 року інформація про доходи відповідача в державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня. Також, позивач не обгрунтувала зміну свого матеріального стану в сторону погіршення, так як група інвалідності у позивача не змінилась. Дана група інвалідності дозволяє працювати, однак позивач не працевлаштована і не намагалась працевлаштуватися, що свідчить про те, що вона не потребує додаткових доходів. При цьому, позивач надає докази придбання нею ноутбуку із супровідними деталями на загальну суму близько 18000 грн. Надані позивачем чеки витрат на ліки датовані 2016 роком та свідчать про придбання ліків, які не пов?язані з її інвалідністю. Позивач не довела суду, що вона намагалась отримати утримання від повнолітніх сина (дочки), як того вимагає ч.2 ст.80 СК України. Також, позивач здає в оренду належну їй квартиру по АДРЕСА_2 , що свідчить із відкритої реклами. Позивач не обґрунтувала доцільність зміни способу стягнення аліментів, так як відповідач не має стабільного доходу.

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини.

04 лютого 2019 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2011 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 985 гривень, щомісячно до закінчення навчання в Одеському національному політехнічному університеті (червень 2012 року) починаючи з 30 травня 2011 року; стягнути із ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1022 гривень, щомісячно починаючи з 30.05.2011 року до настання повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку із її інвалідністю аліменти, щомісячно в сумі 784 грн. починаючи з 30.05.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2012 року вирішено рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2011 року змінити. Стягувати з ОСОБА_2 , 1968 року народження, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 30.05.2011 року і до закінчення навчання. Стягувати з ОСОБА_2 , 1968 року народження, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, на користь ОСОБА_1 , починаючи з 30.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в решті рішення залишити без змін.

Наразі, старша донька закінчила навчання, а молодша донька досягла повноліття, в зв?язку з чим, стягнення цих аліментів припинено. Продовжують стягуватися лише аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку із її інвалідністю, щомісячно в сумі 784 грн.

Позивач вважає, що аліменти на її утримання у з?язку з інвалідністю мають бути збільшені, відповідно до ст. 80 СК України, так як відповідач має стабільний і великий заробіток як капітан на морських судах іноземних компаній і його матеріальний стан в останні роки значно покращився, а її матеріальний стан в останні роки погіршився через збільшення витрат на придбання ліків, харчів, оплату комунальних послуг тощо. При цьому, позивач, посилаючись на те, що відповідач приховує свій дохід, просить змінити спосіб стягнення аліментів на їх стягнення у 1/4 частці від всього доходу платника аліментів.

Суд вважає, що правовідносини між сторонами регламентовані нормами Глави 9 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Відповідно до ч.1 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Тобто, позивач має право на утримання, як інвалід ІІ групи, що встановлено як вказаними рішеннями суду так і наразі підтверджено довідкою акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 891663 від 31.01.2018 року про безтерміновий характер інвалідності позивача.

Відповідно до ч. 1,2 ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Вказаними рішеннями суду позивачеві з відповідача присуджені аліменти у сумі 784 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Тобто, на переконання суду, вимоги позивачки про встановлення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, є правомірними.

При цьому, суд бере до уваги те, що змінити розмір аліментів позивач просить шляхом зміни способу їх стягнення, що не передбачено ст. 80 СК України.

Проте, суд вважає дані вимоги позивача правомірними, застосовуючи аналогію та враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-143цс13, яка викладена у постанові від 05.02.2014 року, а саме те, що «з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ст. 4 Конвенції про права осіб з інвалідністю від 13.12.2006 року, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» № 1767-VI від 16.12.2009 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма особами з інвалідністю без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності.

Тобто, держава визнає захист прав і свобод осіб з інвалідністю одним з пріоритетів своєї політики та гарантує особам з інвалідністю достойний рівень їх життя.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тобто, положення даної статті свідчать про те, що пріоритетним для суду під час здійснення правосуддя є саме ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб, який не обов?язково може бути сформульований в позові.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду з метою збільшити розмір аліментів, які вона отримує в твердій грошовій сумі по 784 грн. щомісячно, викликано тим, що відповідач, за інформацією позивача, працює капітаном на морських суднах під іноземним прапором та отримує великих дохід і його матеріальний стан в останні роки значно поліпшився, а матеріальний стан позивача, натомість, значно погіршився, що у разі зміни способу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку платника ОСОБА_2 , дозволяло позивачеві отримувати аліменти щомісячно в значно більшій сумі, аніж вона отримує.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем суду не надано будь-яких належних доказів того, що відповідач наразі працевлаштований взагалі та працює капітаном морського судна під іноземним прапором, зокрема.

Перебування у власності відповідача квартири кв. АДРЕСА_3 , суд не може розцінювати як доказ поліпшення матеріального стану відповідача, оскільки квартира, як встановлено судом придбана ним ще 10.06.2011 року за договором купівлі-продажу з ростроченням платежу, тобто ще до ухвалення судом вказаного рішення про стягнення аліментів.

Тобто, наразі судом встановлено відсутність у відповідача стабільного та великого заробітку (доходу), а докази поліпшення його матеріального стану відсутні.

За таких обставин, на переконання суду, зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 784 грн. щомісячно (яка встановлена судом) на частку від заробітку (доходу) платника, який наразі відсутній, призведе до зменшення розміру аліментів, які отримує особа з інвалідністю, що є порушенням її законних прав та є недопустимим з огляду на норми закону.

Крім того, суду позивачем не надано будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення її матеріального стану. Так, докази оплати витрат на лікарські засоби є застарілими, докази збільшення витрат на оплату харчів чи комунальних послуг суду не надані.

При цьому суд враховує, що позивач у власності та користуванні має дві квартири, одну з яких може використовувати як джерело доходу.

Крім того, позивач за групою інвалідності може працювати, однак не працевлаштована, що опосередковано свідчить про відсутність необхідності мати більший дохід.

Також, суд бере до уваги те, що відповідно до ч.2 ст.80 СК України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням, зокрема, можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків, але чого позивач не намагалась зробити та не зверталась до своєї старшої доньки з проханням надати утримання.

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем того факту, що її матеріальний стан в останні роки погіршився, а її намагання його покращити не дали результату.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 75, 76, 80 СК України, ст.ст. 5, 81, 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позову до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та прибутку боржника, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2019 року.

Суддя Л.М. Чернявська

13.06.2019