Справа № 316/1907/17
Провадження № 2/316/264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Бульби О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк), в особі свого представника Савіхіної Анастасії Миколаївни, яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.29), звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), в якій зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 19.12.2005 р., відповідно до якої отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Копії з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів банку» додаються до позовної заяви.

При укладенні Договору, сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання до другої сторони до запропонованого договору в цілому. Такими формулярами та стандартними формами позивач вважає «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідно до яких відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банка.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору, при цьому у кредитора виникає обов`язок інформувати позичальника про зміни шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.1.1.3.1.9 Договору, а у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 Договору). Разом з цим, відповідно до п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за Договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

На думку позивача, відповідач зобов`язався: на підставі п.2.1.1.5.5 Договору, зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердфарту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердфарту), оплати Винагороди Банку.

Крім того, позивач зазначає, що пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами було погоджено, зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Згідно п.2.1.1.12.2 Договору, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідкує за місяцем в якому були здійснені трати за користування Кредитом, клієнт сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайтіhttps://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору, Клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору, у разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) +5% від суми позову.

Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

У зв`язку зі значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 15.08.2017 р. має заборгованість у розмірі 19835,72 грн., з яких: 727,54 грн. - тіло кредиту, 11041.23 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 6646,20 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 920,75 грн. - штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 19.12.2005 р. та судові витрати в розмірі 1600 грн. (а.с.2-4).

30.01.2019 р. Енергодарським міським судом Запорізької області було постановлено заочне рішення по даній справі №316/1907/17 (а.с.53,54зворот), яке, за наслідками розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення (а.с.65-71), було скасовано ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.12.2018 р. та справу призначено до розгляду (а.с.113).

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, про час та місце розгляду справи судом був повідомлений вчасно та належним чином про що свідчить штамп на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.160, 169).

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги викладені в позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні (а.с.154).

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутності представника позивача, відповідача та його представника, враховуючи, що обов`язок учасника справи з`являтися в судове засідання за викликом суду наявний лише в разі, якщо його явка визнана судом обов`язковою відповідно (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), відсутність клопотань або заяв про відкладення слухання справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи які не з`явились на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не спростовано стороною відповідача, що 19.12.2005 р. відповідачем було написано заяву б/н (далі Заява від 19.12.2005 р.) (а.с.12-зворот), відповідно до якої позивачем було надано у користування відповідачу кредитні кошти, при цьому, стороною відповідача, у заяві про перегляд заочного рішення (67-70) заперечується наявність у відповідача перед позивачем зобов`язань за кредитним договором, про які зазначає позивач, у тому числі і на підставі Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, з посиланням також і на те, що відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з наданими «Умовами та правилами надання банківських послуг» з Тарифами обслуговування кредитних карт та своїм підписом надав свою згоду з ними, а надані позивачем до матеріалів справи як докази «Умови та правилами надання банківських послуг», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не містять та не передбачають реквізитів позичальника, його підпису, а отже їх застосування, на думку сторони відповідача, є безпідставним, у зв`язку з чим є необґрунтованим і наданий позивачем розрахунок заборгованості. Крім того, сторона відповідача заперечує існування і кредитного договору відповідної форми і змісту з якого вбачалось наявність умов, правил та тарифів на які посилається позивач.

Сторона позивача, вважає, що Кредитний договір б/н від 19.12.2005 р. (далі кредитний договір) між сторонами було укладено шляхом приєднання відповідача Заявою від 19.12.2005 р. до запропонованих Банком «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позивача www.privatbank.ua, які є формулярами та стандартними формами визначеними положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, вказуючи при цьому, що відповідач був проінформований про умови кредитування, які йому були надані у письмовій формі для ознайомлення. Крім того, позивач, у відзові на заяву про перегляд заочного рішення, вважає, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, таким чином між Банком та відповідачем укладався у договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству. Також, на думку позивача, розрахунок заборгованості проведено вірно відповідно до умов, правил та тарифів, враховуючи також і те, що відповідач користувався наданими кредитними коштами, що вбачається з виписки банку та відповідачем його не спростовано, а отже підстав вважати його неналежним відсутні, позивач має право як нарахування так і стягнення з відповідача невиконаних за цим кредитним договором зобов`язань (а.с.121зворот-137-зворот).

Однак, суд не погоджується з позицією сторони позивача з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц).

Судом встановлено що у змісті доданої стороною позивача до матеріалів позову Заяві від 19.12.2005 р. (а.с.12зворот),в розділі «Розписка», зазначено, що відповідач просить відкрити йому рахунок та надати послугу перелічену нижче, в наявному розділі «Банківські послуги» заповнений поле «Кредитна картка» в якому, також, зазначено - тип картки: Кредитна карта VISA, валюта: гривня, сума кредитного ліміту 25000.

При цьому, Заява від 19.12.2005 р. не містить інформації про кредитний ліміт у 8000 грн., як про це заявляє позивач, чи будь-якого іншого його розміру, не містить також інформації щодо можливості позивача нараховувати відповідачу процентів, штрафів, пені, тощо, за будь-які його дії або бездіяльність перед Банком, у тому числі щодо зазначеного у заяві типу кредитної картки VISA, а також обов`язок відповідача їх сплачувати.

Проте, у наданому стороною позивача розрахунку заборгованості ( а.с.5-9), у рядку від 19.12.2005 р. зазначено: у шостому стовпчику - 36, 00 %ставка (поточна заборгованість), у сьомому стовпчику 72 %ставка (прострочена заборгованість). У відзові на заяву про перегляд заочного рішення, сторона позивача зазначає, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо (а.с.122зворот). Проте, Заява від 19.12.2005 р. (а.с.12зворот) таких посилань не містить, наявності анкети-заяви б/н від 19.12.2005 р. чи іншої анкети-заяви чи заяви, у першу чергу такої, яка була б підписана відповідачем та в якій зазначено вказані стороною позивача посилання щодо наявності розміру процентної ставки, комісії пені, тощо матеріали справи не містять. Стороною позивача, до матеріалів позову, також надано заяву (а.с.12), яка не містить будь-яких даних ні позичальника (відповідача по справі) ні даних позивача, дати, тощо, підстави її надання позивачем до матеріалів справи незрозумілі, скільки, вбачається, що це бланк заяви, який не заповнено ніким зі сторін по справі.

Посилання сторони позивача на те, що відповідач був проінформований про умови кредитування, які йому були надані у письмовій формі для ознайомлення також не доводяться матеріалами справи, оскільки відсутні будь-які докази які би про це свідчили, а відповідачем заперечується ознайомлення з умовами кредитування на які посилається сторона позивача.

Судом з Заяви від 19.12.2005 р. (а.с.12-зворот) встановлено, що вона містить посилання на те, що відповідач ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою з Тарифами Банку, однак заява від 19.12.2005 р. не містить даних з яких би можливо було встановити що це за Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи Банку, не містить зазначень чи посилань на те, що ці, зазначені у заяві від 19.12.2005 р. Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи Банку, чи інші будь-які додатки, додаються до заяви та є її складовою.

УЗаяві від 19.12.2005 р. відсутнє посилання на будь-який сайт Банку чи інший Інтернет/SMS-ресурс та обов`язок відповідача використовувати будь-яким web-сайт Банку, офіційним сайтом Банку чи іншим Інтернет ресурсом або користуватися SMS ресурсом.

Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень статей 626, 628, 638, 640, 1066, 1071 ЦК України, договір повинен містити реквізити кредитного договору, однак ні Заява б/н від 19.12.2005 р., ні «Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку», витяг яких надано до суду (а.с.13-27), ні розрахунки заборгованості надані позивачем (а.с.5-9, 10-11зворот), ні банківська Виписка по особовому рахунку (а.с.91-99зворот, 129-137зворот), копія паспорта на ім`я відповідача (а.с.28) не містять та не передбачають реквізитів договору, у тому числі кредитного. Ні зазначені розрахунки заборгованості, ні банківська Виписка по особовому рахунку, ні заява від 19.12.2005 р. - не містять Умов, Правил та Тарифів, у тому числі тих, про які зазначає позивач.

Крім того, з зазначених документів не можливо встановити, що вони стосуються саме кредитного договору б/н від 19.12.2005 р., що відповідач під особистий або електронний підпис, як це було визначено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. №851-ІV із змінами від 24.06.2005 р., чинними на час виникнення спірних правовідносин 19.12.2005 р. (ч.3 ст.3 ЦПК України), погодився з умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифами Банку, правилами користування платіжною карткою, у тому числі ті на які посилається сторона позивача.

(Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц, в постанові від 16.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, у постанові від 30.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, постанові від 18.04.2018 по справі №234/10860/16-ц та постанові від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц).

Крім того, стороною позивача не доведено, що саме ці Умови, у наданій позивачем редакції, існували на час виникнення спірних правовідносин, а наданий стороною позивача Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с.13-27) взагалі не передбачає реквізитів позичальника та можливості їх підпису позичальником. Зазначене узгоджується з правовими позиціями викладеними Великою Палатою Верховного Суду 03.07.2019 р. у постанові по справі №342/180/17 Провадження № 14-131цс19.

Також, згідно правових позиції викладених Великою Палатою Верховного Суду 03.07.2019 р. у постанові по справі №342/180/17 Провадження № 14-131цс19, зроблено висновок, зокрема про те, що не можна вважати договір укладений на умовах зазначених позивачем, якщо матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, як зазначив Верховний суд, у вказаній постанові, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження №6-16цс15).

Велика Палата Верховного Суду, у вказаній постанові, вважає, що також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до часу звернення позивача до суду, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо, у тому числі, як наданий Банком до позову Витяг з «Умов та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» чи Умови, Правила та тарифи на які посилається позивач у змісті позову чи ті які розміщені на офіційному сайті Банку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Витяг з «Умов та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, у даному випадку, в Заяві б/н від 19.12.2005 р.

Крім того, згідно частин 1 та 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно положень ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У даних спірних правовідносинах, відкриття рахунку на підставі письмової заяви за відсутності належно оформленого договору узгодженого усіма сторонами, не передбачено не лише вищенаведеними приписами законодавства, а також і вимогам спеціального законодавства, в редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин (ч.3 ст.3 ЦПК України), таких як: Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно ч.1 ст.55 якого, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положеннями п.6.3 ст.6, п.15.1, 15.2, якого, в редакції від 24.06.2005 р., було визначено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України, умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка; Операції з платіжними картками здійснюються з урахуванням вимог, встановлених законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України, платіжна картка є власністю емітента і надається ним клієнту відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про Національний банк України» в редакції від 27.02.2004 р., національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Одними з таких обов`язкових до виконання нормативно-правовими актами, на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 19.12.2005 р., була «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків національній і іноземній валютах» затверджених постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 р. №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. (в редакції від 28.11.2005 р.) (далі Інструкція №492), в п.п.1.1 п.1 якого, зазначено, що ця інструкція регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими структурними підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку (далі - банки), поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб`єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, виборчим блокам політичних партій (далі - клієнти).

Відповідно до п.п.1.5, 1.6, 1.9 п.1 Інструкції №492, Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції (п.п.1.5). Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо) (п.1.6). Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (п.1.9).

Згідно п.п.1.22 п.1 Інструкції №492, банки та їх клієнти зобов`язані дотримуватися вимог

законодавства України з питань відкриття та ведення рахунків і цієї Інструкції.

А також «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою Правління Національного банку України №137 від 19.04.2005 р. і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 р., п.п.2.2, 2.4, 2.6 п.2 якого, визначено, що платіжна картка є власністю емітента і надається клієнту або його довіреній особі відповідно до умов договору з клієнтом (п.2.2.). Укладення договору про надання та використання платіжної картки здійснюється згідно із законодавством України та правилами платіжної системи. Цей договір може включати умови, що визначають порядок відкриття картрахунку і порядок надання та використання платіжної картки. Допускається укладення окремого договору про відкриття картрахунку (п.п.2.4). У договорі про надання та використання платіжної картки мають бути визначені предмет договору, права, обов`язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок розгляду спорів та інші визначені сторонами умови (п.п.2.6).

Отже, з зазначених вище вимог законодавства, вбачається, що основною умовою відкриття рахунку, видачі платіжної картки є не написання заяви, а укладання договору, який повинен відповідати вимогам законодавства України, при цьому, в даному випадку, Заява від 19.12.2005 р. може бути зазначена у Договорі, однак не замінює собою Договору.

У зв`язку з зазначеним, суд вважає безпідставним та такими, що не підлягають до застосуванню до спірних правовідносин Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку, як ті на які посилається позивач, ті, що додані до справи так і будь-які які інші розмішені на банківському сайті, у тому числі, ті на які посилається позивач, а отже і правила користування платіжною карткою, про які позивач зазначає у відзиві на позов, застосуванню до спірних правовідносин також не підлягають.

У зв`язку зі встановленням відсутності узгодженого усіма сторонами договору б/н від 19.12.2005 р., або договору приєднання, укладених між позивачем та відповідачем, неможливим та безпідставним є і нарахування позивачем відповідачу, зазначених у позові, процентів, пені та штрафів та застосування при вирішенні питання, у тому числі і розрахунків заборгованості наданих позивачем.

Клопотань про призначення по справі відповідних експертиз з метою обґрунтування своїх вимог та наданих суду розрахунків від позивача до суду не надходило.

Однак, при цьому, з наданих позивачем Виписок по особовому рахунку на ім`я відповідача, відкритого у «ПриватБанку», судом встановлено, що позивачем було надано відповідачу у користування грошові кошти Банку і, фактично, по вказаному у Виписках рахунку, здійснювалися операції, як у безготівковій так і у готівковій формі, у вигляді зняття, переведення на інші рахунки грошових коштів Банку. При цьому доказів того, що відповідачем не використовувались грошові кошти, які були надані йому Банком, чи використовувались іншими особами без відому відповідача за відсутності його згоди на їх використання суду надано не було. З зазначених Виписок по рахунку також встановлено, що на зазначений в них рахунок, шляхом як готівкового так і безготівкового поповнення чи переказу, вносились суми грошових коштів, завдяки чому розмір запозичених у банку грошових коштів зменшувався.

Враховуючи зазначене, а також і те, що, як зазначає позивач, розмір тіла кредиту становить 727,54 грн., тобто сума грошових коштів запозичених відповідачем у позивача та не повернутих Банку, складає зазначену суму у 727,54 грн. та у зв`язку з відсутністю доказів того, що відповідачем було повернуто, у повному обсязі, запозичені у позивача на підставі Заяви від 19.12.2005 р. грошові кошти, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача зазначений розмір грошових коштів, зазначених стороною позивача як тіло кредиту в розмірі 727,54 грн. Проте, інші позовні вимоги не підлягають задоволенню з вищевикладених судом підстав.

Щодо розподілу судових витрат:

Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно платіжного доручення від 26.10.2017 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 1600 грн. (а.с.1), наявності інших судових витрат судом не встановлено.

Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача розмір сплаченого позивачем судового збору в сумі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 43, 76-83, 131, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р: НОМЕР_2 , МФО: 305299) заборгованість за кредитним договором без номеру від 19.12.2005 року у розмірі 727 (сімсот двадцять сім) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах.№ НОМЕР_2 , МФО: 305299) суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот одна) гривня.

Повний текст рішення складено 18.10.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба