ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6825/19 Справа № 214/5471/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання : Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року та додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року, ухваленого суддею Ткаченком А.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4 про скасування реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 і складається з 1/ 4 частки жило будинку А-1, загальною площею 65,2 кв.м і житловою площею 34,1 кв.м., погріба «аг» п/д та ј частини сараю «И». Позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка АДРЕСА_3 у цьому домоволодінні та складається з ј частки жилого будинку А-1 загальною площею 65,3 кв.м., погріба «а», під`їзду 4 площею 15,0 кв.м. та ј частини сараю «И», літньої кухні «Л», вбиральні «Р».

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року справа № 214/8066/15-ц, яке скасовано постановою Апеляційного Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу № 117 від 14.03.1999 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідчений на Спеціалізованій ТБ «Криворізька» відповідно до якого у власність ОСОБА_7 перейшло від ОСОБА_6 12/100 частини одноквартирного житлового будинку житловою площею 50,2 м2, загальною площею 65,2 м2 та від ОСОБА_8 38/100 частини одноквартирного житлового будинку житловою площею 65,2 м2 та від ОСОБА_8 38/100 частини одноквартирного житлового будинку житловою площею 56,2 м2 загальною площею 80,3 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 ). Також визнано за ОСОБА_4 право власності на 12/100 частин одноквартирного житлового будинку житловою площею 50,2 м2, загальною площею 65,2 м2 та на 38/100 частин одноквартирного житлового будинку житловою площею 56,2 м2 загальною площею 80,3 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_4 ( а1) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно, у період набрання чинності рішення суду першої інстанції до його скасування судом апеляційної інстанції. Відповідач ОСОБА_4 відмовляється в добровільному порядку повернути належну їм квартиру, мотивуючи своє рішення, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира є його власністю.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року позов задоволено. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарчими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 і складається з житлового будинку А-1 загальною площею 273,9 кв.м. і житловою площею 140,0 кв.м., літньої кухні Б, гаража Г, гаража Д, літньої кухні Е, сараю Ж, гаража З, сараю И, сараю Л, огорожі 1-3, водо колонки І та замощення ІІІ, ІV.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Амельчишин О.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги представник відповідача зауважує, що суд при відкритті провадження у справі не вірно вирішив питання про сплату судового збору, а саме, позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не сплачено судовий збір. Крім того, представник відповідача вважає, що право власності позивачів жодним чином не порушено, оскільки є відмінним від об`єкту володіння відповідача. Судом не встановлено яке охоронюване право позивачів порушено відповідачем, оскільки позбавлення права власності на спірне майно, чи обмеження у його використанні позивачами не заявлялось, та не було предметом розгляду, а тому скасування реєстрації без вирішення питання про право є передчасним. Крім того, питання про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності не було предметом даного розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, представника відповідача адвоката Амельчишина О.В., який наполягав на доводах апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та наполягав на залишенні рішення суду без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2017 року спадкоємцями майна ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Спадщина на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається із : ј частки житлового будинку А-1, що згідно технічної документації в цілому має загальну полощу 273,9 кв.м., житлову площу 140,2 кв.м., а саме квартири АДРЕСА_6 загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 341 кв.м. з погрібом «аз» п/д та ј частини сараю «И» за адресою: АДРЕСА_4 . ( а.с.6).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.06.2000 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому ј частка будинку та дворові побудови погріб «а» п/д -4 , площею 15,0 кв.м., ј частина сараю «И», літня кухня «Л», вбиральня «Р» яка знаходиться за адресою АДРЕСА_7 належить на праві часткової власності ОСОБА_3 ( а.с.7).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2015 року визнано дійсним договір купівлі-продажу № 117 від 14.03.1999 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідчений на Спеціалізованій ТБ «Криворізька» відповідно до якого у власність ОСОБА_7 перейшло від ОСОБА_6 12/100 частини одноквартирного житлового будинку житловою площею 50,2 м2, загальною площею 65,2 м2 та від ОСОБА_8 38/100 частини одноквартирного житлового будинку житловою площею 65,2 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_8 ). Також визнано за ОСОБА_4 право власності на 12/100 частин одноквартирного житлового будинку житловою площею 50,2 м2, загальною площею 65,2 м2 та на 38/100 частин одноквартирного житлового будинку житловою площею 56,2 м2 загальною площею 80,3 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_4 ( а1) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с.8-9).

Постановою Апеляційного суд Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до спеціалізованої товарної біржі «Криворізька», ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування відмовлено (а.с.13-15).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки рішення суду на підставі якого проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно скасовано, то підлягає скасуванню реєстрація права власності за відповідачем на спірне нерухоме майно.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виник спір стосовно реєстрації за відповідачем ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду на підставі якого проведено його держану реєстрацію.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини першої цього Закону державна реєстрація речових прав на об`єкт нерухомого майна та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарчими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такий висновок є передчасними, оскільки судове рішення про скасування рішення суду на підставі якого проведено державну реєстрацію є підставою для внесення змін у реєстр.

У частині першій статті 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, визначено як одну з підстав для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на таке майно.

При цьому, частиною п`ятою статті 26 цього Закону встановлено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації не може бути колегією суддів визнаний правильним, оскільки рішення суду, згідно пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає.

З огляду на вказане, в разі скасування рішення суду, яке стало підставою для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно є підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та (або) її скасування у цьому реєстрі.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивачами не надано доказів звернення до Державного реєстратора та відмову їм у внесенні змін у реєстр, тому рішення суду про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийнято передчасно.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника відповідача щодо розміру судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, колегія суддів зауважує, що вимоги заявлені позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не стосуються майнових прав відповідача, питання про право на нерухоме майно не було предметом дослідження, а лише питання скасування реєстрації, що є похідними не майновими вимогами.

Позивачами заявлена лише одна позовна вимога, за розгляд якої відповідно до п.п.2 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року. Отже, позивачем ОСОБА_1 проведено сплату судового збору при поданні позову в сумі 704,80 грн., із дотриманням норм діючого законодавства. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Отже, у зв`язку із тим, що н підставі положення ст.376 ЦПК України рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року підлягає скасуванню, додаткове рішення цього ж суду, яким проведено розподіл судових витрат також підлягає скасуванню.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1057,20 грн., який підлягає стягненню на його користь в рівних частках з кожного з позивачів.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року та додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про скасування реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в рівних частках з кожного по 352,40грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: