Справа № 185/1026/19
Провадження № 2/185/1890/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь за договором позики суму боргу в розмірі 84480 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 18.06.2018 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3840 грн з умовою їх повернення до 02.07.2018 року. За користування коштами понад визначені строки, проценти за користування позикою складають 10% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Договір було укладено у письмовій формі. У визначений договором строк відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим з 03.07.2018 року по 28.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 84480 грн, з якої: 3840 грн заборгованість по позиці, 80640 грн заборгованість за відсотками.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 К.Л. позов підтримав, надав суду пояснення, які відповідають змісту позовної вимоги.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що не отримував кошти у сумі 3840 грн. Раніше ним з позивачем було укладено договір позики, за умовами якого він отримав у борг 3000 грн, які вчасно не зміг повернути, через що було нараховано відсотки в сумі 840 грн. Пізніше, ним з позивачем було укладено новий договір позики на суму 3840 грн, які фактично він не отримував.

Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 18 червня2018 року сторонами укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3840 грн 00 коп. з умовою їх повернення до 02 липня 2018 року (а.с.4).

Згідно п. 4.2. Договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору ОСОБА_2 склав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 3840 грн. (а.с.5)

Таким чином, форма договору позики не порушена.

У судовому засіданні відповідач суду пояснив, що дійсно власноруч підписував договір позики та розписку.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 3840 грн залишається неповернутою, проценти за користування грошима за період з 03.07.2018 року по 28.01.2019 року (210 днів) складають 80640 грн. (3840 грн х 10% х 210 днів = 80640 грн).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому, суд критично ставиться до усних доводів відповідача, оскільки будь-яких доказів щодо неотримання ним коштів в сумі 3840 грн він не надав. Та, навпаки, факт укладення договору позики та отримання коштів підтверджується наданими позивачем договором та розпискою відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи.

У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 84480 (вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн, з яких 3840 грн заборгованість по позиці, 80640 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 844 (вісімсот сорок чотири) грн 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.06.2019 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя М. М. Перекопський