Провадження №4-с/760/117/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2, в інтересах заявника ОСОБА_1 , 08.04.2019 р. звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, у якій просить:

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, неправомірними;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича винести постанову по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 про повернення виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк».

Дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи, прихожу до висновку про відмову у відкритті провадження в частині вимог скарги про:

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, - виходячи з наступного.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Право на оскарження дій виконавця передбачено ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та витрат виконавчого провадження підлягає примусовому виконанню в окремому виконавчому провадженні.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі висновки містяться у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, скаржником оскаржуються дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, стосовно стягнення з боржника основної винагороди та витрат виконавчого провадження.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким надано право сторонам, іншим учасникам та особам оскаржувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Тому, аналіз цих норм дає підстави зробити висновок, що з 05.10.2016 р. розгляд спорів про оскарження постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки дана скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, прихожу до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою, оскільки розгляд скарги на дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору здійснюється в порядку адміністративно судочинства.

Керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19, 287 КАС України, ст.ст. 19, 186, 259-261, 447 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в частині вимог про:

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, - відмовити.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд даної скарги повинен відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Кушнір С.І.