Справа № 130/406/19
Провадження № 22-ц/801/779/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

19 березня 2019 рокуСправа № 130/406/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської Олени Григорівни, заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького апеляційного суду надійшла вказана апеляційна скарга ОСОБА_2, з матеріалів якої вбачається, що за її подання не сплачено судовий збір та вона не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

При зверненні до суду із вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони у справі, може звільнити її від оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Всупереч положенням наведених норм права апелянт не мотивував своє клопотання про звільнення його від сплати судового збору та не надав суду жодних належних доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність у 2018 - 2019 році. Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене, клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2019 року в цій справі задоволенню не підлягає, тому апелянт має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному п. п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору встановлюється в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1853 гривні.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, при подачі вказаної апеляційної скарги ОСОБА_2 не дотримано вимог ст. 356 ЦПК України.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно надати апеляційному суду належні докази на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, або сплатити суму судового збору за подачу цієї апеляційної скарги у розмірі 370 грн 60 коп. за такими платіжними реквізитами (про що надати апеляційному суду оригінал відповідного платіжного документу):

отримувач коштів УК у м. Вінниці /м. Вінниця/22030101

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38054707

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача (МФО) 899998,

рахунок отримувача № 0001

код класифікації доходів бюджету 22030101

призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, при зверненні до суду із вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про написання останньої «суржиком».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України про «Про засади державної мовної політики» законодавство України про мови складається з Конституції України, Декларації прав національностей України, цього Закону, законів України "Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин", "Про національні меншини", "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" та інших законів України, а також міжнародних договорів, що регулюють питання використання мов, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Апеляційний суд звертає увагу, що у законодавстві України про мови відсутне поняття «суржик» для визначення мови для спілкування, натомість відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Конституційним Судом України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Згідно положень ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Зазначене дає підстави вважати, що мовою судочинства є українська мова, за умов, що громадянин, як учасник судового процесу володіє державною мовою.

Проте, як вбачається з поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги, остання не викладена українською мовою та апелянтом не порушується питання про забезпечення його права на здійснення судового процесу на будь-якій іншій мові, визначеній законодавством України про мови, оскільки він не володіє українською мовою, отже наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання про написання апеляційної скарги «суржиком» та залишення апеляційної скарги позивача без руху для надання останньому часу подати до суду апеляційну скаргу, викладену українською мовою.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/1833/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом сплати судового збору та подання апеляційної скарги у новій редакції на державній мові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судових витрат за подання апеляційної скарги на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2019 року у вказаній справі.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про написання апеляційної скарги на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2019 року у вказаній справі «суржиком».

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2019 року у вказаній справі залишити без руху, про що повідомити цю особу та надати їй строк для надання доказів про доходи чи їх відсутність у 2018-2019 році або докази сплати судового збору та подання апеляційної скарги у новій редакції на державній мові протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук