КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договорами банківських вкладів від 2.11.2009 року, а саме:

- за договором банківського вкладу № SAMDN2906 у розмірі 3 000,00 євро;

- за договором банківського вкладу № SAMDN2986 у розмірі 3 000,00 євро;

- за договором банківського вкладу № SAMDN2750 у розмірі 3 000,00 євро;

- відсотки за користування банківським вкладом № SAMDN2906 за період з 3.11.2009 року по 6.03.2019 року у розмірі 6 030,53 євро;

- відсотки за користування банківським вкладом № SAMDN2986 за період з 3.11.2009 року по 6.03.2019 року у розмірі 6 030,53 євро;

- відсотки за користування банківським вкладом № SAMDN2750 за період з 3.11.2009 року по 6.03.2019 року у розмірі 6 030,53 євро;

- 3 % річних за договором банківського вкладу № SAMDN2906 за період з 5.03.2018 року по 6.03.2019 року у розмірі 241,99 євро;

- 3 % річних за договором банківського вкладу № SAMDN2986 за період з 5.03.2018 року по 6.03.2019 року у розмірі 241,99 євро;

- 3 % річних за договором банківського вкладу № SAMDN2750 за період з 5.03.2018 року по 6.03.2019 року у розмірі 241,99 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за трьома договорами банківських вкладів від 2.11.2009 року щодо повернення суми вкладів разом нарахованими відсотками на вимогу позивача та позбавлення останнього можливості вільного користування належними йому коштами.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 травня 2019 року, з урахуванням виправлених ухвалою суду від 15 серпня 2019 року описок, позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за укладеними між сторонами договорами банківського вкладу, а саме: за договорами банківськівських вкладів від 02.11.2009 року № SAMDN2906, від 02.11.2009 року № SAMDN986, від 02.11.2009 року № SAMDN2750 - суми вкладів у розмірі 9 000,00 євро, суму нарахованих відсотків за всіма вкладами - 9 204,33 євро, суму 3 % річних - 549,09 євро.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 5 627,90 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами наявні договірні правовідносини за договором вкладу і позивачем підтверджено внесення грошових коштів на депозитний рахунок, відкритий у ПАТ КБ ПриватБанк, тому у відповідача існують зобов`язання щодо повернення вкладникові грошових коштів.

В апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Тузова В.О. просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, з мотивів недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначено, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не довів факту укладання договорів банківських вкладів, які є предметом спору, та не надав належної правової оцінки доказам у справі.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Дугінов Д.А. просить рішення суду в частині розміру стягнутих відсотків та 3 % річних за вкладами скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивача зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення договорів банківських вкладів та вимог цивільного законодавства, внаслідок чого зроблено безпідставний висновок про зменшення відсотків за користування банківським вкладом та 3 % річних від неповернутих сум.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 2.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в Севастопольському відділені банку було укладено наступні договори:

- № SAMDN2906 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 євро на строк 12 місяців до 2 листопада 2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5 % річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № 062493 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_1 ;

- № SAMDN2986 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 євро на строк 12 місяців до 2 листопада 2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5 % річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № 062501 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_2 ;

- № SAMDN2750 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 євро на строк 12 місяців до 2 листопада 2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5 % річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № 062477 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_3 .

Встановлено, що у строк дії договорів від 2.11.2009 року неодноразово сторонами продовжувався, оскільки жодна із сторін не подавала заяви про відмову від продовження строку вкладів.

Із матеріалів справи вбачається, що з 2014 року доступ позивача до його вкладів (рахунків) було заблоковано відповідачем, а неодноразові звернення позивача були залишені без задоволення відповідачем.

26.02.2018 року позивач, через свого представника Кузьменка Є.А. , звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання договорів та повернення депозитних вкладів «Копілка дітям» № № НОМЕР_4 , SAMDN2986, SAMDN2750 від 2.11.2009 року, надання відповідної інформації у строк до 12.03.2018 року та повернення валютних депозитних вкладів з процентами станом на 5.03.2018 року.

25.06.2018 року представником позивача - Кузьменком Є.А. було подано до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» Харківського ГРУ письмове звернення з вимогою розглянути заяву від 26.02.2018 року.

23.07.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» листами від 4.07.2015 року № 20.1.0.0.0/7-180627/1306 та № 20.1.0.0.0/7-180628/348 відмовив ОСОБА_1 у поверненні вкладів з нарахованими процентами, повідомивши, що договори банківського вкладу оформлені на території Автономної республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв`язку із чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп вечірні чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач додав до позовної заяви, а в судовому засіданні для огляду суду та представнику відповідача оригінали документів, які він отримав від банку на підтвердження своїх прав вкладника за договорами від 2.11.2009 року № № SAMDN2906, SAMDN2986, SAMDN2750, зокрема: квитанцію № 189820134 Tr.N CAGRAGR39247 від 2.11.2009 року та електронну ощадну книжку № НОМЕР_5 , квитанцію № 189821370 Tr.N CAGRAGR39386 від 2.11.2009 року та електронну ощадну книжку № НОМЕР_6 , квитанцію № 189818215 Tr.N CAGRAGR39033 від 2.11.2009 року та електронну ощадну книжку № НОМЕР_7 .

Зазначені квитанції підписані касиром банку та оформлені відповідно до вимог Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні.Крім того, надані позивачем документи повністю узгоджуються з усіма істотними умовами укладених між сторонами договорів. Тобто факт укладення договорів банківського вкладу та внесення заявлених у позові коштів позивачем є доведеним.

Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами укладені договори банківського вкладу, факт внесення грошових коштів підтверджується квитанціями, які містять усі необхідні реквізити, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, дійшов правильного висновку про те, що, не повертаючи грошові кошти за вимогою позивача, відповідач не виконав належним чином покладених на нього зобов`язань та позбавив вкладника права користуватись належним йому майном.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено знаходження коштів на відповідних рахунках у банку не узгоджуються з матеріалами справи та суперечать наданим самим же АТ КБ «ПриватБанк» письмовим відповідям, в яких не заперечувався факт існування між сторонами договірних правовідносин щодо розміщення грошових коштів на депозит.

Посилання відповідача на те, що АТ КБ ПриватБанк на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк фактично не мав доступу до свого майна на окупованій території та договорів на цій території, колегія суддів відхиляє, оскільки договір банківського вкладу був укладений не з відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк», а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою, і повинне відповідати за своїми зобов`язаннями відповідно до чинного законодавства України.

Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058, 1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Отже, висновки суду першої інстанції про виникнення у відповідача грошового зобов`язання повернути позивачу на його вимогу суму вкладу у розмірі 9 000,00 євро ґрунтуються на встановлених обставинах, належним чином оцінених судом доказах.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача та ухвалене у справі судове рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за договорами банківського вкладу та 3 % річних колегія суддів виходить з такого.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Закінчення строку дії депозитного договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов 'язань за цим договором після закінчення терміну його дії .

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), у якій Велика Палата погодилася із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-36цс15, від 2 березня 2016 року у справі № 6-2861цс15, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-302цс16 та не знайшла підстав для відступу від них.

Так, відповідно до пункту 4 договорів вкладу «Копілка дітям» нарахування процентів за вкладом починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів на вклад і здійснюється за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів в році згідно ставки, зазначеної в пункті 1 з урахуванням пунктів 7 і 9 даних договорів.

Згідно із пунктом 7 договорів у випадку, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу, вкладник не заявив банку (письмово у відділенні банку або по телефону клієнтської підтримки) про відмову від продовження строку вкладу, договір автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений у пункті 1 даного договору. Договір продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. При цьому відрахування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. При продовженні договору розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу виконується за відсотковою ставкою, діючою в банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму коштів на рахунку, включаючи відсотки, нараховані за попередній строк вкладу. Наступне продовження договору виконується в аналогічному порядку.

Пунктом 9 договорів встановлено, що сторони мають право достроково розірвати цей договір у відповідності з діючим законодавством, попередивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При розірванні з ініціативи вкладника, йому повертається сума вкладу і виплачуються проценти за неповний строк вкладу, нараховані за таких умов: при поверненні до спливу 3-х місяців проценти нараховуються, виходячи з процентної ставки, визначеної у пункті 1 цього договору, помноженої на коефіцієнт 0,33; при поверненні в період більше 3-х до 6 місяців проценти нараховуються, виходячи з процентної ставки, визначеної у пункті 1 цього договору, помноженої на коефіцієнт 0,5; при поверненні в період більше 6-ти до 12 місяців проценти нараховуються, виходячи з процентної ставки, визначеної у пункті 1 цього договору, помноженої на коефіцієнт 0,67.

Звертаючись до суду та уточнюючи в подальшому позовні вимоги, позивач просив стягнути з банку на свою користь проценти за вкладами за період з 3.11.2009 року по 6.03.2019 року у розмірі 6 030,53 євро за кожним договором, тобто поза межами строку їх дії за процентною ставкою, передбаченою цими ж договорами (12,5 % річних).

З 4.05.17 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 року було встановлено (зменшено) ставку на вимогу до 0,01 % річних, яка діяла і на час вирішення спору.

Під час розгляду справи банком було надано з цього приводу власний розрахунок відсотків з урахуванням нового періоду стягнення, а саме:

- із 3.11.2009 року по 8.11.2017 року (2 928 днів) відсотки повинні нараховуватися за ставкою 12,5 % річних, тобто 3 000,00 євро х 12,5 % річних х 2 928 днів / 365 днів у році = 3 008,22 євро;

- з 9.11.2017 року по 4.03.2018 року (116 днів) застосовується коефіцієнт 0,5 (12,5 % річних х 0,5 = 6,25 % річних), тобто 3 000,00 євро х 6,25 % річних х 116 днів / 365 днів у році = 59,59 євро;

- з 5.03.2018 року по 6.03.2019 року (367 днів) застосовується ставка «на вимогу» у розмірі 0,01% річних, тобто 3 000,00 євро х 0,01 % річних х 367 днів / 365 днів у році = 0,30 євро.

Таким чином, загальний розмір відсотків за одним договором банківського вкладу, нарахованих за період з 3.11.2009 року по 6.03.2019 року складає 3 068,11 євро, а не 6 030,53 євро, як вираховував та просив стягнути позивач.

Крім цього, позивач просив суд стягнути з банку 3 % річних на підставі положень 625 ЦК України за період з 5.03.2018 року по 06.03.2019 року у розмірі 241,99 євро за кожним із трьох договорів вкладу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своєму розрахунку 3 % річних відповідач вказав, що спочатку необхідно визначити суму невиконаного зобов`язання станом на 4.03.2018 року.

Відповідно до наведеного вище розрахунку відсотків, загальна сума боргу станом на 4.03.2018 року (сума вкладу 3 000,00 євро та нарахованих відсотків 3 067,81 євро) складає 6 067,81 євро.

А тому, розрахунок 3 % річних за одним договором банківського вкладу за період з 5.03.2018 року по 6.03.2019 року (367 днів) повинен мати наступний вигляд: 6 067,81 євро х 3 % х 367 днів / 365 днів у році = 183,03 євро, а не 241,99 євро, як вираховував та просив стягнути позивач.

Отже, з указаного розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що до стягнення підлягають по трьох договорах грошові кошти у загальному розмірі 18 753,42 євро, а саме: сума вкладів - 9 000,00 євро, сума нарахованих відсотків за трьома вкладами - 9 204,33 євро та сума 3 % річних за трьома вкладами - 549,09 євро.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, погодившись з розрахунками відповідача, положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України у спірних правовідносинах застосував правильно та дійшов обгрунтованого висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника не підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цими ж договорами, оскільки умовами договорів не визначено розміру ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов`язання за ним.

Отже, суд першої інстанції, застосувавши норму статті 1070 ЦК України, вірно розтлумачив умови договорів банківського вкладу та встановив, який розмір процентів звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу, тому доводи апеляційної скарги про безпідставне зменшення відсотків за користування банківським вкладом та 3 % річних від неповернутих сум є такими, що є юридично не спроможними.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статтей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, крім випадків, визначених у частині третій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній