Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1331/18

Провадження № 2/440/398/2019

24 травня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договорів вкладу, стягнення грошових коштів та процентів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з означеним позовом, покликаючись на те, що 23.04.2013 року в м. Сімферополь між сторонами укладено договори банківського вкладу: про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 міс», за яким позивачка внесла кошти у відділення банку відповідача в іноземній валюті в сумі 5000,00 доларів США під 9,75 % річних на строк 365 днів до 23 квітня 2014 року включно, та договір про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Депозит Плюс на 12 міс.», за умовами якого позивачка внесла кошти у націольній валюті вкладу в сумі 64880,00 гривень під 18% річних на строк 365 днів до 23 квітня року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу один місяць. Позивач свої зобов`язання за даними договорами виконала в повному обсязі. Внесення грошових коштів на передбачені договорами рахунки підтверджується відповідними копіями квитанцій. Відповідач, до початку тимчасової окупації АР Крим, сплачував відсотки за вказаними договорами. Однак, тривалий час відсотки не виплачує, посилається на те, що депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача можливості перевірити вимоги позивачки та виконати умови договорів. Відповідно до п.9 вказаних договорів Позивачка має право розірвати такі, повідомивши відповідача за два банківських дня до дати розірвання договорів. Заявою від 24.05.2018р позивач повідомила відповідача про розірвання договорів, повернення вкладів та виплат) процентів за такими. Однак, така залишилась без відповіді. Таким чином, з моменту подачі заяви про розірвання договорів вкладів, відповідач зобов`язаний виплатити проценти в загальному розмірі 47892,52 грн, та 2048,76 доларів США. Також вищезазначені договори підлягають розірванню із стягненням з відповідача суми вкладу в розмірі 5000 доларів США та невиплачених процентів в розмірі 2048,76 доларів США, а також суми вкладу в розмірі 64880,00 грн. та невиплачених процентів в розмірі 47892,52 грн., що розраховано станом на липень 2018 року. Оскільки стороною укладених договорів відповідачем є АТ КБ «ПриватБанк», згідно із чинним законодавством, зобов`язання за договором банківського вкладу має виконувати саме відповідач як юридична особа, а не його Кримська філія. Просить суд розірвати дані договори про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках відповідача та стягнути з відповідача суму боргу та процентів.

Позивач, її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладі в позовній заяві, просять позов задоволити. Просять стягнути суму боргу та процентів, розраховану станом на липень 2018 року. Щодо поданого відповідачем розрахунку суми боргу у розмірі процентів за договором про вкладення коштів у іноземній валюті в розмірі еквівалентно 53383,02 грн, не заперечують.

Представник відповідача, в режимі відеоконференції, проти позовних вимог заперечив повністю, просить відмовити в задоволенні позову, про що подав відзив на позов.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 23.04.2013 року в м. Сімферополь між сторонами укладено договір № SAMDN8346 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 міс» від 23.04.2013 р., за яким позивач внесла кошти у іноземній валюті вкладу в сумі 5000,00 доларів США під 9,75 % річних на строк 365 днів до 23 квітня 2014 року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу один місяць. Та договір № SAMDN8227 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Депозит Плюс на 12 міс.» від 23.04.2013 р., за яким внесла кошти у національній валюті вкладу в сумі 64880,00 гривень під 18% річних на строк 365 днів до 23 квітня 2014 року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу один місяць. (а.с. 8-9,11-12)

Внесення грошових коштів на передбачені договорами відповідні рахунки підтверджується копіями квитанцій про розміщення коштів у сумі 5000,00 доларів США та розміщення коштів у сумі 64880,00 грн. (а.с. 7,10).

Відповідач до початку тимчасової окупації АР Крим сплачував відсотки за договорами та

перерахував їх на картки № НОМЕР_1 в сумі 408,69 доларів США, що підтверджується випискою по картці/рахунку за період 01.01.2013р. - 08.05.2018р. від 08.05.2018р., № 4D46V9J5TDKFFU0 та № НОМЕР_2 в сумі 11303,07 грн., що підтверджується випискою по картці/рахунку за період 01.01.2013р. - 08.05.2018р. від 08.05.2018р. № D3CHRIU77T24LTS4.

Судом також встановлено, що після закінчення першого строку вкладу 23 квітня 2014 року позивач не заявляв відповідачу про відмову від продовження строку, а відтак строк вкладу, в силу п. 6 договору, був автоматично продовженим.

Відповідно до п. 6 вказаного договору, у випадку, якщо після закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без заяви клієнта в банк. При цьому відлік нового строку вкладу і нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 травня 2018 року позивач звернулася до відповідача із письмовою вимогою повернути вклад та проценти за вищевказаним договором. (а.с. 6) Однак така, на момент розгляду справи, не виконана.

Згідно розрахунку позивача, за договором № SAMDN8227, загальний розмір заборгованих процентів становить 47892,52 грн., за договором № SAMDN8346, загальний розмір заборгованих процентів становить 2048,76 доларів США, що станом на 02.07.2018 р. за офіційним курсом НБУ 100 USD/2632.7494 грн. еквівалентно 53880,87 грн.

Згідно розрахунку відповідача, розмір нарахованих процентів за період з 01.03.2014 року по 27.04.2018 року складає 2027,46 доларів США. (а.с. 50)

Позивач не заперечує проти такого розрахунку та просить суд стягнути саме таку суму процентів за означеним договором.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 3 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Суд виходить з того, що вимогу позивача про повернення банківського строкового вкладу банк не виконав, кошти не повернув.

Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних

правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після

завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. (Постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, договори були укладені у м. Севастополі, АР Крим філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» і там же внесені грошові кошти.

Представник відповідача посилається на те, що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору.

Однак, судом вказані доводи банку не приймаються, оскільки договори банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному рахунку за програмою «Депозит плюс на 12 міс.» та «Стандарт на 12 міс.» 23.04.2013 року, були укладені з ПАТ КБ «Приватбанк».

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Таким чином, оскільки стороною укладених з позивачкою вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за означеними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорів.

Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. Зазначені заперечення спростовуються наданими позивачем копіями договорів депозитного вкладу та копіями квитанцій про внесення коштів на передбачених договором відповідний рахунок, оригінали яких оглянуті судом під час судового розгляду та відповідають усім необхідним реквізитам.

Доказів виплати банком депозитних коштів та нарахованих процентів вкладнику суду не надано .

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи вище наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному об`ємі.

Судові витрати суд стягує в порядку вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 629, 1058, 1059, 1060, 1061, 1074 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити повністю.

Розірвати договір № SAMDN8346 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 міс» від 23.04.2013 р., за яким внесено кошти у іноземній валюті вкладу в сумі 5000,00 доларів США під 9,75 % річних на строк 365 днів до 23 квітня 2014 року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу один місяць.

Розірвати договір № SAMDN8227 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Депозит Плюс на 12 міс.» від 23.04.2013 р., за яким внесено кошти у національній валюті вкладу в сумі 64880,00 гривень під 18% річних на строк 365 днів до 23 квітня 2014 року включно, з періодом нарахування відсотків по вкладу один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () суму боргу у розмірі 5000,00 доларів США за договором № SAMDN 8346 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 міс» від 23.04.2013 р., що станом на 02.07.2018 р. за офіційним курсом НБУ 100 USD/2629.9259 грн. еквівалентно 131496,30 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () суму боргу у розмірі заборгованих процентів 2027,46 USD за договором № SAMDN8346 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Стандарт на 12 міс» від 23.04.2013 р., що станом на 02.07.2018 р. за офіційним курсом НБУ 100 USD /2632.7494 грн. еквівалентно 53383,02 грн.)

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () суму боргу у розмірі 64880,00 гривень за договором № SAMDN 8227 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Депозит Плюс на 12 міс.» від 23.04.2013 р.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () суму боргу у розмірі заборгованих процентів 47892,52 грн. за договором № SAMDN 8227 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках за програмою «Депозит Плюс на 12 міс.» від 23.04.2013 р.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () в користь держави судовий збір в розмірі 2976,81 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Б. М. Журибіда

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2019 року.