Справа№2-н-505/11
Провадження №6/487/134/19
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.

за участю секретаря судових засідань Шоломона О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В :

30.05.2019 року приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., звернувся до суду із поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-н-505/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» боргу у сумі 3589,16 грн.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича перебуває виконавче провадження № 58385112 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист по справі №2-н-505/2011 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 06.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» борг в загальному розмірі 3589,16 грн. Рішення набрало законної сили 19.05.2011 року. Виконавче провадження відкрито 14.02.2019 року. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 . Вся кореспонденція належна боржнику направлялась виконавцем за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано.

В судове засідання приватний виконавець Куліченко Д.О. не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича перебуває виконавче провадження № 58385112 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист по справі №2-н-505/2011 виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 06.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» борг в загальному розмірі 3589,16 грн.

14.02.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58385112.

14.02.2019 року за Вих. №651 приватним виконавцем Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. боржнику - ОСОБА_1 направлено для виконання постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.02.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі та постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь-якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Згідно відповіді УПФУ №: від 14.02.2019 року на запит №: 52375076 від 14.02.2019 року боржник не отримує пенсію, а також інших доходів.

Згідно відповідей з банківських установ, у боржника - ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки (поточні, депозитні, карткові) та кошти.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України №: від 15.02.2019 року на запит №: 52375083 від 14.02.2019 року інформація стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку у ДРФО відсутня.

28.09.17 державним виконавцем до відповідних установ банків направлено вимогу про надання інформації стосовно відкритих боржником рахунків.

Згідно ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Так, положеннями ст. 6 цього Закону України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Зі змісту ст. 441 ЦПК України вбачається, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищезазначених норм законодавста вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

Проте, належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судових рішень шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 431, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Повний текст ухвали виготовлений 31 травня 2019 р.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко