У Х В А Л А

03 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря Нестеренко В. В., розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. на постанову державного виконавця про тимчасове обмеження боржника, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову державного виконавця Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.04.2018 року, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами по виконавчому провадженню № 52036464. В обґрунтування вказано, що державний виконавець відділу державної виконавчої служби не вірно застосував вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставно обмежив у праві керування транспортним засобом так як він не згоден з розміром заборгованості та працює водієм.

Заявник, звернувся до суду з заявою про розгляд скарги в його відсутність, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець Покровського ВДВС в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання повідомлений належним чином, відзив або заперечення проти скарги суду не надавав, та не надав суду підтверджень щодо винесення оскаржуваної постанови.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалено рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 22.11.2013 р. до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду, державним виконавцем Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, відкрито виконавче провадження № 52036464.

Постановою державного виконавця Покровського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області від 10.04.2018 року по виконавчому провадженню № 52036464 тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи за скаргою та надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що скарга на дії державного виконавця вважатиметься прийнятною, якщо буде встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій своїми діями чи бездіяльністю порушив права сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.9 ст. 71 «Про виконавче провадження» ( в редакції закону на дату винесення постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Тобто норми передбачені ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до правовідносин які Судом встановлено, що вимоги закону передбачені ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» набрали чинності 6 лютого 2018 року. Тобто норми передбачені ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до правовідносин які мали місце після 6 лютого 2018 року.

Тобто постанови державних виконавців винесені передчасно та є незаконними. Крім того, згідно ч.10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1)якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Згідно матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 працює водієм, тобто позбавлення його права керувати транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів існування.

Також як вбачається з матеріалів скарги, державним виконавцем не враховано всі сплати боржника, що підтверджується копіями наданих квитанцій.

Враховуючі вищенаведене суд вважає, скаргу такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 83, 84, 258-261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. на постанову державного виконавця про тимчасове обмеження боржника задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Покровського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області від 10.04.2018 року по виконавчому провадженню № 52036464 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано без проголошення 03 червня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак