ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м. Харків

справа № 642/2768/18

провадження №22-ц/818/1212/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року, постановлену у складі судді Вікторова В.В.,

УСТАНОВИВ:

08 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу № 4292/17/001805 автомобіля Hyundai Accent, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами): НОМЕР_1 (надалі Автомобіль), укладений 02 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати Автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, скасувати державну реєстрацію Автомобіля за ОСОБА_3, витребувати Автомобіль з володіння ОСОБА_3 (а.с. 2-3).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу Автомобіля недійсним до розгляду цивільної справи № 642/3675/17 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (а.с. 56-57).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та відновити розгляд судового провадження по справі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що визнання недійсним договору-купівлі продажу Автомобілю необхідно для повернення його до складу спільного майна подружжя, яке згодом можливо буде розподілити. Зупинення провадження у дійсній цивільній справі фактично порушило право позивача на поділ Автомобіля у якості спільного майна у цивільній справі № 642/3675/17. Судом не доведено неможливості розглянути його позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним до розгляду справи про поділ майна подружжя, оскільки у дійсній цивільній справі зібрані всі необхідні докази.

ОСОБА_2 у відзиві заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки позивачем не вказано який саме автомобіль нею був проданий, що унеможливлює однозначне розуміння апеляційної скарги. Позивач також уклав без її згоди договори купівлі-продажу автомобіля Toyota Land Cruiser та двох мотоциклів, не надавши їй та дітям жодних коштів від продажу. При розгляді цивільної справи № 642/3675/17 буде вирішено належність Автомобіля до спільної сумісної власності подружжя та розмір часток кожного з подружжя у праві власності, тому суд обґрунтовано застосував положення п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України та зупинив провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з'ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу Автомобілю, укладеного 02 вересня 2017 року між його дружиною ОСОБА_2 і її батьком ОСОБА_3 В обґрунтування позову посилається на те, що Автомобіль було придбано під час перебування з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, згоди на відчуження Автомобіля позивач не надавав.

Зупиняючи провадження у справі за вказаним позовом, суд першої інстанції виходив з неможливості її розгляду до розгляду по суті цивільної справи № 642/3675/17 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Згідно наданої позивачем копії уточненої позовної заяви у цивільній справі № 642/3675/17 за його позовом, ОСОБА_1 просить визнати майно, зокрема і Автомобіль, його особистою власністю враховуючи його придбання за особисті кошти (а.с. 42-44).

Суд першої інстанції в ухвалі від 17 грудня 2018 року не вказав в чому полягає неможливість розгляду цивільної справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу Автомобіля до набрання законної сили судовим рішенням у справі про поділ майна подружжя, зокрема й Автомобілю.

Разом з тим, зазначені вище позови мають різні підстави та судом не установлено залежність розгляду позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу Автомобіля від наслідків розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя.

Таким чином, суд помилково встановив наявність підстав для застосування п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України і зупинив провадження у справі. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 квітня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК (ч.1 ст.353 ЦПК України у редакції ЦПК України, що почала діяти з 15 грудня 2017 року), з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88ЦПК (стаття 141 ЦПК України у новій редакції).

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.6 ч.1 ст.374, п.4. ч.1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 березня 2019 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний