Справа № 311/3421/18
Провадження № 2/311/136/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 , відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 28 вересня 2010 року, отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 10600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.7. Статуту АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст.ст.608,1218,1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, у позові зазначає, що спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 14.06.2014 року по 14.12.2014 року.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . АТ КБ «Приватбанк» 07.12.2017 року була направлена претензія кредитора до Василівської державної нотаріальної контори, на яку було отримано відповідь, в якій вказано, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_3 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

15.07.2018 року до спадкоємців, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, про відповідачами ніякий дій не було виконано. В порушення умов укладеного кредитного Договору, станом на дату смерті ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року у загальному розмірі 12465,54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 10344,63 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 1620,91 гривень. До теперішнього часу відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року у добровільному порядку не погасили, тому позивач АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів та в якому позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на корить АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12465,54 гривень за кредитним договором №б/н від 28.09.2010 року та стягнути судовий збір.

02 жовтня 2018 року ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

17 січня 2019 року ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадженні (а.с.80). В подальшому дана цивільна справа перебувала в провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А

18 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на позов, який складений представником відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Бондаренко Віталієм Валентиновичем (а.с.88-89).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 року, відповідно до Розпорядження №21 від 26.02.2019 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Степаненко Ю.А., - дана цивільна справа №311/3421/19 (провадження №2/311/136/2019) розподілена судді Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В.

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В. від 04 березня 2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження з розглядом в порядку загального позовного провадження (а.с.110).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.122).

25 березня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, складена 12.03.2019 року представником позивача АТ КБ «ПриватБанк в особі Гаренко Н.В. (а.с.132-133).

В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» в особі Савіхіної А.М., в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, також представником позивача АТ КБ «Приватбанк`в особі Гаренко Н.В. подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити за підставами, які викладеними в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.63,128-129,132-133).

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник в особі адвоката Бондаренка В.В. не з?явилися, про день та час розгляду справи були сповіщені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано заяву представника відповідачів - адвоката Бондаренка В.В., в якій він просить розглянути справу без його участі та без участі його довірителів, проти позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» заперечують у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. В задоволенні позову просять відмовити (а.с.147).

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, та заперечення проти позову, викладені відповідачами, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 28 вересня 2010 року позичальник ОСОБА_3 отримав в банківський установі - ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 10600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору, кредитний Договір складається із: заяви позичальника, умов та Правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с.8,9-32).

При оформленні кредитної картки позичальник ОСОБА_3 був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві про видачу кредиту від 28 вересня 2010 року (а.с.8 зворот).

Згідно наданих позивачем статутних документів, Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено найменування з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7. Статуту АТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.61-62). Станом на 14.06.2018 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з відомостей з ЄРДПОУ (а.с.57,60).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області 23 червня 2014 року, серії НОМЕР_1 , яке долучено позивачем до позову та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.36).

26 жовтня 2017 року за вих.№SAMDN0067 АТ КБ «Приватбанк» на адресу Василівської державної нотаріальної контори в Запорізькій області направлено претензію кредитора, в порядку ст.1281 ЦК України, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.40).

З відповіді Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області за вих.№313/02-14 від 26 грудня 2017 року вбачається, що до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , спадкоємці за законом та/або заповітом не зверталися, Свідоцтво про право на спадщину не видавалися. Також зазначено, що заявлені АТ КБ «Приватбанк» вимоги будуть доведені до відома спадкоємців ОСОБА_3 у разі їх звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с.41).

Позивач АТ КБ «Приватбанк» вважає, що спадкоємцями після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачі по справі, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вони мають одну й ту ж саму адресу реєстрації місця проживання, що і позичальник ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 , та на підтвердження даного факту позивачем до позову додано копії паспортів на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи (а.с.33,34,35).

12 червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено позивачем АТ КБ «Приватбанк» листи-претензії, згідно яких АТ КБ «Приватбанк» пред`явив до відповідачів вимоги щодо погашення суми заборгованості в розмірі 12465,54 гривень за кредитним договором № б/н від 30.09.2010 року, який було укладено між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , проте відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказані листи залишені без відповіді та відповідних дій щодо задоволення вимог кредитора в частині погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2010 року, відповідачі не вчинили (а.с.42,43).

Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року, позичальник ОСОБА_3 станом на 14.06.2014 року (на день смерті) має заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року у загальному розмірі - 12465,54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 10344,63 гривень, заборгованості за відсотками в сумі - 1620,91 гривень (а.с.5-7).

Будь-яких інших доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відтак, за змістом ст.1282 ЦК України, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Проте, позивач не зазначає інформації щодо здійснення останнього платежу Позивальником за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року, який міститься в матеріалах справи (а.с.5-7) вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 перед Банком становить у загальному розмірі - 11965,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10 344,63 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 1620,91 грн. (10344,63 + 1620,91 = 11965, 54 грн.).

Проте, з вказаного розрахунку вбачається, що 11.03.2015 року здійснено зарахування Банком в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року відсотків в сумі 6236,73 грн. та тіла кредиту в розмірі 7136,70 грн., що в загальній сумі складає - 13373,43 грн. (6236,73 + 10344,63 = 13373,43 грн.), що фактично перевищує суму заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог.

Отже, виходячи з наданих позивачем документів на обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення боргу кредитором (розрахунку заборгованості) вбачається, що заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2010 року позичальника ОСОБА_3 перед Банком на час звернення АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до суду є погашеною та предмет позову відсутній.

Проте, позивач звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів 28.09.2018 року, тобто більш ніж через чотири роки після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки боржник ОСОБА_3 помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець (спадкоємці) лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення, надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положень ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , прийняли після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину, є відповідною.

Більш того, на підтвердження заявлених до відповідачів позовних вимог, позивач мав надати суду докази кровної спорідненості вищевказаних осіб. Проте, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у родинних відносинах з померлим та є його спадкоємцями.

У позові АТ КБ «Приватбанк» не зазначає до якої саме черги, на його думку, належать відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , водночас мотивує позов лише спільною реєстрацією проживання спадкоємців та спадкодавця.

Спільність реєстрації місць проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не є беззаперечним доказом їх постійного проживання однією сім`єю та саме по собі не може свідчити про прийняття відповідачами спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 відсутні дані про те, ким доводяться відповідачі померлій особі. У зв`язку з чим неможливо встановити чи входять взагалі відповідачі до кола спадкоємців померлого ОСОБА_3 .

Копії паспортів, з яких вбачається реєстрація відповідачів та померлого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - не свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями та прийняли спадщину.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що саме входило до складу спадкової маси після померлого ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

На обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 336/5443/16 та від 13 березня 2019 року у цивільній справі № 360/1568/16-ц, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами нижчих інстанцій.

Крім того, в матеріалах позовної заяви також відсутні і відомості про наявність, перелік та обсяг спадкового майна, що належало ОСОБА_3 та було успадковане відповідачами. Позивачем не надано доказів про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , не здобуто таких доказів і в судовому засіданні, хоча вказані обставини судом перевірялися, що позбавляє суд можливості встановити межі відповідальності спадкоємців.

Таким чином, надані позивачем докази не дозволяють встановити істотні обставини, а саме належність відповідачів до кола спадкоємців померлого, факт прийняття ними спадщини, наявність цієї спадщини, її вартість та частки кожного спадкоємця, тобто Банком не доведено підстав та обсягу відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що є обов`язковим за вимогами Закону.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що спадкоємцями ОСОБА_3 у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є: відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника ОСОБА_3 та відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Також, з витребуваної судом за клопотанням позивача довідки Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області за вих.№ 1059 від 27.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 та на день смерті разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані: батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані по теперішній час (а.с.138).

Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого ОСОБА_3 спадщину.

Крім того, з доданого відповідачами до відзиву Акту обстеження від 02.02.2019 pоку, складеного комісією у складі: депутата Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області Кривенченко А.Ф., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що при обстеженні за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 1977 року народження, але за даною адресою ОСОБА_3 з 2010 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживав (а.с.102).

Як вбачається з витребуваної судом за клопотанням позивача Довідки відділу Василівського району Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за вих.№ 0-8-0.223-241/102-19 від 02.04.2019 року, за гр. ОСОБА_3 , відповідно до реєстраційних книг приватної власності, оренди чи прав користування земельними ділянками по Василівському району Запорізької області, станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.139).

Як вбачається з витребуваної судом за клопотанням позивача матеріалів спадкової справи № 135/2017, заведеної 20.12.2017 року Василівською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 20.12.2017 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до Василівської державної нотаріальної контори із Претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України з вимогами до спадкоємців щодо суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 вересня 2010 року на суму заборгованості - 11965,54 грн. (а.с.142).

Тобто, з матеріалів спадкової справи № 135/2017 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом чи із заявою про відмову від спадщини жодна особа не зверталась, а спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відомостей про наявність у ОСОБА_3 майна та майнових прав на час смерті, матеріали спадкової справи та матеріали цивільної справи не містять.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що кредитор спадкодавця, яким у даному випадку є позивач, може пред`являти вимогу лише до спадкоємців, які прийняли спадщину, але в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, відповідач помер, після його смерті спадкова справа заводилася лише за заявою кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», відомостей про нерухоме майно, яке б значилося за відповідачем ОСОБА_3 , немає, а отже й належних спадкоємців, які б могли відповідати за кредитними зобов`язаннями відповідача, немає.

Отже, до теперішнього часу до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про прийняття спадщини за законом та/або заповітом спадкоємці не зверталися, Свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися, спадкова маса та вартість успадкованого майна не визначена.

Позивачем не надано суду будь-яких фактичних даних про наявність у спадкодавця майна на час його смерті, яке після смерті ОСОБА_3 увійшло до спадкової маси, його перелік та вартість для встановлення чи перевищує його вартість розмір боргу, про стягнення якого заявляє кредитор, що унеможливлює стягнення з відповідачів заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) за №55618852 від 26.03.2019 року, виданої Василівською державною нотаріальною конторою, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року заведена спадкова справа № 135/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка на теперішній час є чинною (а.с.144).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/договори) за №55618867, виданої 26.03.2019 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області, - заповіти від гр. ОСОБА_3 відсутні (а.с.145).

Отже, позивачем не надано доказів того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в установленому Законом порядку прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, позивач всупереч процесуального обов`язку щодо доведення своїх позовних вимог не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями боржника ОСОБА_3 та прийняли спадщину.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, яка передбачає диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

За змістом зазначених норм вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Разом з тим, відповідно до ст.1297 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зокрема, згідно ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно положень ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лище за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, саме АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі прийняли спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Факт одержання відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не доведений. В матеріалах справи відсутні відомості щодо одержання у спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-якого майна та щодо вартості цього майна.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Банк жодними доказами не довів наявність спадкового майна одержаного відповідачами у спадщину й можливості погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна.

З огляду на положення ч.1 ст.1282 ЦК України, за якими на спадкоємця покладається обов`язок задовольнити вимоги кредитора лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо прийняття у спадщину будь-якого майна та щодо вартості спадкового майна, одержаного відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не надано позивачем доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_3 залишилось будь-яке спадкове майно, доказів наявності спадкової маси, її вартості, та фактичного прийняття відповідачами спадщини після смерті боржника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає необхідним в задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити за недоведеністю.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обстави, враховуючи вищевикладене та аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором №б/н від 28.09.2010 року, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст.141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в сумі 1762,00 грн., сплаченого при зверненні до суду з даним позовом (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 526, 608, 1216, 1218, 1220, 1223, 1231, 1261, 1268, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст. 9, 12, ст.ст.13, 81, 95, 133, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, б.1 «Д») до ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО