У Х В А Л А Справа № 200/5347/19

Провадження № 4-с/200/63/19

27 травня 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Божченко А.І.,

за участі представника скаржника Коломойця С.В., стягувача ОСОБА_1 , державних виконавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування розрахунку заборгованості, скасування постанови про накладення арешту на майно, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на полювання, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої скарги від 02 травня 2019 року прохав наступне: визнати дії та вимоги державного виконавця по обчисленню розміру зі сплати аліментів неправомірними; скасувати розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 березня 2019 року; визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 05 грудня 2017 року, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю від 16 березня 2018 року; стягнути з Новокадацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області моральну шкоду у розмірі 100000 гривень та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог послався на наступне. 05 грудня 2017 року державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частки його доходу. Відповідно до розрахунку заборгованості, який надано йому державним виконавцем 26 березня 2019 року, його заборгованість по аліментах, станом на 01 березня 2019 року, складає 89966 гривень 80 копійок. Цей розрахунок складено за період часу з жовтня 2008 року по березень 2019 рік. З метою забезпечення виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю. Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки з квітня 2014 року він сплачував аліменти ОСОБА_1 добровільно, про що є відповідні квитанції. Крім того, дублікат виконавчого листа було пред`явлено до виконання лише у 2017 році, а тому розрахунок заборгованості державним виконавцем здійснено невірно. Зазначає, що неправомірними діями державного виконавця йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 гривень та прохає стягнути з Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області разом із витратами на правову допомогу у розмірі 5000 гривень (а.с. 1-5).

08 травня 2019 року до суду надійшов відзив на скаргу від ОСОБА_1 , в якому вона прохає відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 з наступних підстав. У 2006 році у зв`язку з ухиленням ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2006 року її позов задоволено та видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , який вона у березні 2006 року пред`явила для виконання до Державної виконавчої служби у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська. У зв`язку зі зміною місця роботи боржника оригінал виконавчого листа неодноразово перенаправлявся у різні відділи ДВС, в результаті чого був втрачений при надсиланні. 10 листопада 2017 року вона отримала дублікат вказаного виконавчого листа. Доводи ОСОБА_1 про необхідність нарахування аліментів з 2017 року є безпідставними, оскільки через втрату оригіналу виконавчого листа дитина не може бути позбавлена аліментів, а тому, вважає, що дії, вчинені державним виконавцем для забезпечення виконавчого провадження, є правомірними. Крім того, зазначила, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_5 .О ОСОБА_6 неодноразово звертався до державного виконавця із різними заявами, остання датована 14 лютого 2019 року. Тобто, ОСОБА_1 достовірно знав про існування розрахунку заборгованості та постанов державного виконавця, однак звернувся до суду лише 04 квітня 2019 року, пропустивши 10-денний строк, встановлений чинним законодавством України для звернення до суду зі скаргою на державного виконавця. Також вказала на те, що у разі заподіяння шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця у скаржника є право на звернення до суду із окремим позовом, де відповідачем у справі зазначається відповідний орган державної служби, до складу якого входить державний виконавець. З цих підстав прохала відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги у повному обсязі.

08 травня 2019 року до суду надійшов відзив на скаргу від державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якому вона не погоджується із доводами ОСОБА_1 та прохає відмовити у задоволенні його скарги, посилаючись на наступне. Так, 05 грудня 2017 року державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, на підставі заяви ОСОБА_1 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В той же день, винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , оскільки сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму платежів зав три місяці. Для перевірки майнового стану боржника, його працевлаштування та отримання доходу державним виконавцем періодично направляються запити до відповідних органів та, оскільки інформація щодо працевлаштування та отримання боржником доходу, відповідно до відповідей на ці запити відсутня, заборгованість по аліментах нарахована виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Всі квитанції про надходження коштів стягувачу, надані ОСОБА_1 , враховані при здійсненні розрахунку його заборгованості. 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості за останні 10 років, в результаті чого було здійснено розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2018 року складає 94114 гривень 43 копійки. Також, при складанні цього розрахунку було враховано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року, за яким розмір аліментів, що стягуються з нього, змінено з ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частину від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, боржник ОСОБА_1 неодноразово знайомився із матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про те, що він достеменно був обізнаний про існування розрахунку та постанов державного виконавця. Останній раз знайомився 19 лютого 2019 року, однак звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця лише 03 квітня 2019 року, пропустивши встановлений законодавством 10-денний строк для звернення до суду. З вимогою про відшкодування завданої йому моральної шкоди, на думку державного виконавця, боржник повинен звертатися до суду з окремим позовом, а не в рамках скарги на дії державного виконавця. Боржник не надав жодних доказів, які б підтверджувати понесені ним витрати на правову допомогу. Тому, вважає скаргу ОСОБА_1 безпідставною та в задоволенні якої повинно бути відмовлено.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту первісної та уточненої скарги.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 скаргу не визнала, прохав відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту відзиву на скаргу.

У судовому засіданні представники заінтересованої особи Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області скаргу не визнали, прохали відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Пояснення надали аналогічні тексту відзиву на скаргу. Наголошували на тому, що скаржник пропустив встановлений ст. 449 ЦПК України десятиденний строк, на звернення зі скаргою на дії державного виконавця до суду. Також вказали, що не дивлячись на зміни, внесені до ст. 194 СК України, згідно з якими скорочено терміни стягнення заборгованості по аліментах з боржника з 10-ти років до 3-х років, вони стягують заборгованість за 10 років через те, що закон зворотної сили не має. Усі обмеження, які покладено на нього постановами державного виконавця є законними та обґрунтованими саме через те, що він має борг перед стягувачем ОСОБА_1 , який не гасить.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Нормою ч. 1 ст. 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Нормою ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця з вимогою визнати дії та вимоги державного виконавця по обчисленню розміру зі сплати аліментів неправомірними; скасувати розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 березня 2019 року; визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 05 грудня 2017 року, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю від 16 березня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово знайомився із матеріалами виконавчого провадження, де є оскаржені ним розрахунок та постанови. Останній раз ОСОБА_1 ознайомлений із матеріалами вказаного виконавчого провадження 19 лютого 2019 року, проте звернувся до суду зі скаргою лише 04 квітня 2019 року, пропустивши встановлений законом десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця. В судовому засіданні ОСОБА_1 та представники Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області неодноразово звертали на це увагу, проте представник скаржника не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку. З цих підстав ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні його скарги. У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги, не підлягають задоволенню також вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. Вимога щодо відшкодування моральної шкоди, завданої йому діями державних виконавців Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, задоволенню не підлягає, оскільки, аналізуючи приписи цивільного законодавства України, вимога щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, розглядається у порядку позовного провадження, яке встановлено для розгляду спорів про право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 260-261, 353, 447-450 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Пугіна Ігоря Олександровича про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування розрахунку заборгованості, скасування постанови про накладення арешту на майно, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на полювання, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів зо дня її проголошення або протягом 15 днів зо дня отримання її копії особами, що не брали участь у розгляді справи, через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів зо дня її проголошення чи через 15 днів зо дня отримання її копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржена у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко