Справа № 345/1210/19
Провадження № 2-к/345/2/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі : головуючого - судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Баран В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші клопотання ОСОБА_1 , яке надійшло через Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 -,

В С Т А Н О В И В:

20.03.2019 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області через Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надійшло клопотання ОСОБА_1 , яка проживає в Республіці Білорусь м.Солігорськ Мінської області , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Клопотання обґрунтоване тим, що рішенням суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року , яке набрало законної сили 02.01.2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш, Івано-Франківської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки Республіка Білорусь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 25% всіх видів заробітку і іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 12.07.2018 року до повноліття дитини. Станом на сьогоднішній день рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , боржником не виконується. У зв`язку з вищевикладеним та на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах Посацька Х.М. просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року, яке набрало законної сили 02.01.2019 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

25.03.2019 року на адресу ОСОБА_2 було направлено увалу суду від 25.03.2019 року про відкриття провадження у справі та письмове повідомлення про надходження вказаного клопотання та надано місячний строк для подачі можливих заперечень.

У встановлений судом строк заперечень проти клопотання ОСОБА_2 не надав, тому на підставі ч.2 ст.395 ЦПК України, а саме якщо після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а так само коли у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду, ухвалою суду від 29.05.2019 року клопотання було призначене до судового розгляду на 09.00 год. 12 червня 2019 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, але разом з клопотанням подала заяву, в якій просила, про прийняте рішення повідомити її окремо.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч.5 ст.467ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ч.1ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На даний час між Україною і Республікою Білорусь чинна Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 року та ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року №240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція).

Відповідно до частини 2 статті 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.392 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до ч.1 ст.463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.2 ст.466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.ст.81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови від24.12.1999року №12«Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень,постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Сторони Договору, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Судом встановлено, що згідно рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року , яке набрало законної сили 02.01.2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш, Івано-Франківської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки Республіка Білорусь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 25% всіх видів заробітку і іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 12.07.2018 року до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мита в розмірі 149 рублів 95 коп..

Зазначене рішення набрало законної сили 02 січня 2019 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішення Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року по вказаній справі на території Республіки Білорусь не виконувалось.

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання: клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду подано у відповідності до вимог ст.463 ЦПК України.

Згідно ч.6 ст.467 ЦПК України, розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи, що при розгляді даного клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду не встановлені обставини, передбачені статтею 55 Мінської Конвенції та ст.463 ЦПК України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, а також те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

Розглянувши подані документи суд вважає, що за таких обставин клопотання підлягає задоволенню і за результатами його розгляду можливо постановити ухвалу, якою визнати в Україні рішення іноземного суду, оскільки таке визнання та виконання рішення іноземного суду передбачено Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.1993 року і умови, передбачені нею, дотримані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, ст.ст.462-467 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Солігорського району Мінської області Республіка Білорусь від 14.12.2018 року по справі № 2-473/2018, яке набуло законної сили 02.01.2019 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області , Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає АДРЕСА_2 , Республіки Білорусь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 25% всіх видів заробітку і іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 12.07.2018 року до повноліття дитини.

Аліменти перерахувати на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 : «BY16AKBB ОАО «Сберегательный банк «Беларусбанк», філіал № 633/1 ОАО «АСБ Беларусбанк», який знаходиться за адресою :223710, Республіка Білорусь, Мінська область, м. Солігорськ, вул.. Леніна, буд. 1Б.

Копію ухвали направити стягувачеві та боржникові, на підставі рішення іноземного суду та цієї ухвали, після набрання нею чинності, видати виконавчий лист, який надіслати на виконання в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя: