Номер провадження 2/754/1077/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Магури Т.

за участі: представника позивача - Чорного М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Чорний Максим Вікторович звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , 3-ті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

07 квітня 2014 року ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, посвідчила, що громадянину ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності майно, що складається з: трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., житлова площа 53,80 кв.м., вартістю 722 000,00. Зазначене свідоцтво, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача, вказує, що власником трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв. м. є ОСОБА_1 , який придбав квартиру на підставах передбачених законодавством України.

Зазначає, що 21.12.2016 року, отримавши Витяг із Реєстру прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що 08.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, було засвідчено договір купівлі-продажу, реєстраційний номер 1827. На підставі цього договору, власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., житлова площа 53,80 кв.м., - став ОСОБА_2 .

Згідно витягу від 06.01.2017 року з Реєстру речових прав на нерухоме майно, Позивачу стало відомо, про те що:

?29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, засвідчено договір купівлі-продажу, реєстраційний номер 2056. На підставі цього договору, власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., житлова площа 53,80 кв.м., - став ОСОБА_3 ;

?29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, було засвідчено договір іпотеки, реєстраційний номер 2061, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в забезпечення договору позики було передано останньому в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., житлова площа 53,80 кв.м.

Представник позивача вказує, що із зроблених витягів вбачається, що трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., та житлова площа 53,80 кв.м. було перепродана два рази та передана в іпотеку. Однак, Позивач зазначає, що ним не укладалось договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2016р., згоди не він, не його дружина на укладання вказаних договорів не надавали, а отже, вважає за потрібне, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу та припинення договору іпотеки.

Вважають, що право власності позивача є порушеним, оскільки його позбавили права власності на квартиру, а саме, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв. м., житловою площею 53,80 кв.м. вибула з володіння Позивача проти його волі.

Представник позивача вказує, що як вбачається з оскаржуваного договору купівлі-продажу, від імені ОСОБА_1 договір підписав невідомий ОСОБА_7 , що діяв на підставі довіреності.

Однак, звернув увагу суду на той факт, що, по-перше позивач ніколи не був знайом з ОСОБА_7 , по-друге, ніколи не видавав довіреності для продажу і підписання від його імені договору купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв. м, по-третє, станом на 24.11.2016р. (дата видачі довіреності) позивачем був втрачений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на підставі якого останній нібито видав довіреність (висновок про результати звернення громадянина від 18.03.2016 року), по- четверте, правовстановлюючий документ на нерухоме майно знаходиться у Позивач, незважаючи на те, що при нотаріальному укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, оригінал правовстановлюючого документа на майно має залишатися в матеріалах нотаріальної справи.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначає, що як вбачається із обставин що склались, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 88.90 кв.м. вибула з володіння позивача - ОСОБА_1 поза його волею, що підтверджується наступним.

Підставою для переходу права власності на спірну квартиру від Позивача до ОСОБА_2 є недійсний договір купівлі-продажу, оскільки продавець/позивач не і видавав нотаріальної довіреності на вчинення ОСОБА_7 дій від свого імені, в тому числі з продажу квартири.

Керуючись приписами чинного законодавства, оскільки не підлягають визнання недійсними наступні правочини щодо відчуження майна які були вчинені після недійсного правочину, то вважають за доцільне просити суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.12.2016 року, реєстраційний номер 1827.

Окрім вказаного, 3 серпня 2011 року позивач одружився з ОСОБА_8 та по сьогоднішній день знаходиться в шлюбі. Квартира зареєстрована на чоловіка проте придбана у шлюбі все одно не може бути продана без згоди дружини оскільки є спільної сумісної власністю. Згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Представником позивача вказано, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

З метою недопущення вчинення шахрайських дій, продажу, переоформлення права власності, зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва №756/1783/17 від 03.02.2017 року було накладено арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м. та правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 від 07.04.2014 року, технічний паспорт на квартиру.

Зазначено, що враховуючи вищевикладене, з огляду на той факт, що власником спірного майна фактично є Позивач, проте таке майно утримується Відповідачем незаконно, наявні підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29.12.2016 року підписали та нотаріально посвідчили договір іпотеки, згідно якого, предмет іпотеки (трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м.) був переданий останньому в забезпечення виконання основного зобов`язання - договору позики.

Враховуючи те, що Позивач, як законний власник, не давав свою згоду на передачу спірної квартири в іпотеку, з метою поновлення позивача у правах власності на майно, вважають, що іпотека спірної квартири за договором іпотеки від 29.12.2016р. є припиненою у зв`язку з витребуванням квартири з володіння ОСОБА_3 . Наслідком визнання іпотеки припиненою є також скасування рішень та записів державних реєстраторів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку та обтяження щодо спірної квартири.

Посилаючись на викладені обставини справи, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Чорний Максим Вікторович, просить суд:

1.Задовольнити позовну заяву в повному обсязі;

2.Зобов`язати скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис право власності 17908099 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м., який був внесений на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, реєстраційний номер 1827;

3.Зобов`язати скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис право власності 18411315 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м., який був внесений на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, реєстраційний номер 2056;

4.Зобов`язати скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки від 29.12.2016 року за №18414956, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

15 грудня 2017 року представником позивача ОСОБА_1 , - адвокат Чорним Максимом Вікторовичем - подано заяву про уточнення позовних, відповідно до якої уточнено зазначені позовні вимоги та викладено їх в наступній редакції:

1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 за реєстровим номером 1827 та договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за реєстровим номером 2056, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

2.Визнати недійсним договір іпотеки укладений 29 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, реєстраційний номер 2061.

3.Зобов`язати реєстраційну службу внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №18411315 та запису про іпотеку №18414956.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року відкрито провадження в справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с.36-37).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання неодноразово не з`являвся. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи.

Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України вручена, що підтверджується зворотними поштовими відправленнями, наявними в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомлено.

Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що Відповідач будучи повідомлений належним чином про день та час судового засідання, неодноразово не з`являється в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності Відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.

Треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна до судового засідання не з`явились. Судова повістка надіслана відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомляли.

Клопотання про передачу цивільної справи до іншого суду за підсудністю, подане 04.04.2018 року, Відповідачем протягом розгляду справи підтримано не було.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва (дублікат) серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотекми, затвердженого відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві 03.04.2014 року, посвідчила, що гр. ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , належить на праві власності майно, що складається з: трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м., вартістю 722000 грн. 00 коп. (Договір купівлі-продажу від 16.03.2007 року, посвідченого Скляр О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим №381з та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №269-136 за реєстровим №41190 від 13.04.2007 року), яке придбане гр. ОСОБА_1 за 772000 грн. 00 коп., що раніше належала гр. ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 16.03.2007 року, посвідченого Сктяр О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим №381з та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №269-136 за реєстровим №41190 від 13.04.2007 року. Зареєстровано в реєстрі за №799 (а.с.16).

Крім того, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 03 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1276, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с.21).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - Індексний номер витягу: 229938718 від 14.06.2014 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 88,9 кв.м., житлова площа 53,8 кв.м., підстава виникнення права власності - дублікат свідоцтва, серія та номер: 799, виданий 14.06.2014 року, видавник: Апатенко М.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (а.с.17).

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - номер інформаційної довідки 76472027 від 21.12.2016 року - вбачається, що 08.12.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна - квартири загальною площею 88,9 кв.м., житлова площа 53.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , власник: ОСОБА_2 , форма власності: приватна, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер:1827. Номер запису про право власності:17908099. (а.с.18).

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - номер інформаційної довідки 97430032 від 15.09.2017 року - вбачається, що 29.12.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна - квартири загальною площею 88,9 кв.м., житлова площа 53.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , власник: ОСОБА_3 , форма власності: приватна, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, квартири, серія та номер:2056, виданий 29.12.2016 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна. Номер запису про право власності:18411315 (а.с.19-20).

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку 18414956, 29.12.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною здійснено державну реєстрацію іпотеки - квартири АДРЕСА_2 , підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 2061, виданий 29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ОСОБА_4 , Іпотекодавець: ОСОБА_3 .

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 18414544, 29.12.2016 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 2061, виданий 29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною; опис предмета обтяження: квартира АДРЕСА_2 ; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 ; обтяжував: ОСОБА_4 .

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 19254184, 13.02.2017 року державним реєстратором - Янович Іванною Ярославівною, Департамент з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ, на підставі ухвали суду, серія та номер: 756/1783/17, виданої 03.02.2017 року Оболонським районним судом м. Києва, вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: Оболонський районний суд м. Києва; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Оболонське управління поліції ГУНП у м. Києві.

Крім того, судом встановлено, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 14.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, фабула: невстановлені досудовим слідством особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , чим спричинили матеріальної шкоди ОСОБА_1 , а також намагаються заволодіти іншим належним йому на праві власності майном.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року накладено арешт із забороною використання та розпорядження будь-яким чином на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 та правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 від 07.04.2014 року, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.25).

Крім того, як вбачається з письмових матеріалів справи, згідно висновку про результати розгляду звернення громадянина від 18.03.2016 року, складеного Інспектором управління поліції в Дарницькому районі Головного управління Національної поліції в місті Києві капітана поліції Кіт О.Г., - 16.03.2016 року надійшла заява гр. Чорного Максима Володимировича , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , який втратив паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_1 . Інформацію зареєстровано до журналу єдиного обліку за №18083. В ході проведення перевірки було встановлено, що гр. Чорний Максим Володимирович , який є представником громадянина ОСОБА_1 , згідно довіреності НАА905319 та дійсна до 08.08.2017 року. Так, 16.03.2016 року о 11 год. 00 хв. громадянин Чорний М.В. по вул. Бориспільська, 3 виявив відсутність паспорта гр. України виданого на прізвище ОСОБА_1 . Під час перевірки та проведеними заходами встановити місце знаходження громадянина України виданого на прізвище ОСОБА_1 , втраченого громадянином Чорним М.В. не надалось можливим. Перевірку закрито (а.с.15).

Представник позивача, вказує, що власником трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв. м. є ОСОБА_1 , який придбав квартиру на підставах передбачених законодавством України. ОСОБА_1 не укладав договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2016 року, згоди на укладання вказаних договорів не він, не його дружина не надавали.

Від імені ОСОБА_1 договір підписав невідомий ОСОБА_7 , що діяв на підставі довіреності. Позивач ніколи не був знайом з ОСОБА_7 , довіреності для продажу і підписання від його імені договору купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 88,90 кв.м., житлова площа 53,80 кв.м., не видавав. Станом на 24.11.2016 року (дата видачі довіреності) Позивачем був втрачений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , на підставі якого видано довіреність, правовстановлюючий документ на нерухоме майно знаходиться у Позивача.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно зі ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

За змістом ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Стаття 244 Цивільного кодексу України визначає, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Позивача стверджує, що йому не було відомо про існування довіреності, довіреність на ім`я ОСОБА_7 він не підписував, тобто було відсутнє його волевиявлення на укладення такого правочину та настання юридичних наслідків обумовлених ним.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 (далі-Постанова), судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Пунктом 8 Постанови визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого укладення договору неможливе. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі статтею 658 ЦК України право продажу майна належить його власнику.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із метою реалізації свого права власності власнику надано право на його захист у визначений ним спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Тобто, з огляду на вищезазначені норми, належне відчуження власником майна передбачає наявність дій самого власника чи уповноваженої ним особи, наявність волевиявлення власника чи уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 довіреність на вчинення договору купівлі-продажу не надавав, на момент видачі довіреності паспорт останнім був втрачений, а тому суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення Позивача на укладення договору купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Позивач в позові зазначив, що зазначеного договору купівлі-продажу він не підписував, укладення такого правочину та настання юридичних наслідків обумовлених ним не відповідало його внутрішній волі.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові №6-165цс13 від 09 квітня 2014 року.

Зазначеним вимогам ч.1 ст.203, ч.3 ст.203, ч.1 ст.202, ст. 656, ст.658, ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 ЦК України спірний Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за номером 1827, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною не відповідає, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як законний власник трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , ні особисто, ні через уповноваженого представника не вчиняв жодних дій по її відчуженню, спірного договорорц не підписував, не мав волевиявлення на відчуження квартири, а невідома особа, яка поставила свій підпис в спірному Договорі від його імені, не була ні власником майна, ні представником такого власника.

Враховуючи викладене, спірний Договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за номером 1827, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, на підставі частини 1статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсними як такий, що не відповідає вимогам ч.1 ст.203, ч.3 ст.203, ч.1 ст.202, ст. 656, ст.658, ч.1 ст.319, ч.2 ст.319 ЦК України.

Суд зауважує, що у випадках вчинення декількох правочинів щодо майна, яке вибуло з володіння власника, незаконність набуття майна останнім володільцем, як правило, обґрунтовується незаконністю передачі права на майно першим власником, тобто першого правочину у цьому ланцюгу. З питань належних способів захисту прав власника при укладенні декількох правочинів щодо спірного майна судова практика є неоднаковою.

Оскільки суд визнає недійсним договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за номером 1827, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, то відповідно договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за реєстровим номером 2056, та договір іпотеки укладений 29 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за реєстраційним номером 2061, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, суд визнає також недійсними.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За положеннями ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що він не підписував договір купівлі-продажу квартири ні особисто, ні через уповноваженого представника не вчиняв жодних дій по її відчуженню, спірного договору не підписував, не мав волевиявлення на відчуження квартири, а невідома особа, яка поставила свій підпис в спірному Договорі від його імені, не була ні власником майна, ні представником такого власника.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи зазначене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 202, 203, 207, 215, 216, 319, 656, 658 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 76 -89, 258, 263, 265 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 за реєстровим номером 1827 та договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за реєстровим номером 2056, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Визнати недійсним договір іпотеки укладений 29 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко Інною Петрівною, реєстраційний номер 2061.

Зобов`язати реєстраційну службу внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №18411315 та запису про іпотеку №18414956.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: