ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/754/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Дубова М.В.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів з апеляційною скаргою Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року, суддя Салоїд Н.М.,

встановив:

У червні 2018 року Хмельницька міська рада (далі - міська рада) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 27895,50 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки площею 452 м. кв. по АДРЕСА_1 без укладення договору оренди.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що внаслідок безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою, власником якої є міська рада, без виготовлення відповідних документів та укладення договору оренди, за період з 01.09.2014 року по 01.09.2017 року позивачу було заподіяно збитків в розмірі 27 895 грн. 50 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Хмельницька міська рада просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказав на те, що спірні правовідносини підлягають регулюванню нормами ст. 22 ЦК України, яка регламентує підстави та порядок відшкодування збитків у формі упущеної вигоди (делікт), а не нормами ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, які встановлюють відповідальність особи, яка набула майно, яке належить іншій особі без достатньої правової підстави. Суд також не надав об`єктивної оцінки доказам, які вказують на ухилення відповідача від розроблення документації, необхідної для укладення договору оренди земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав на законність рішення суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та пояснила, що правова позиція міської ради є однозначною, спірні правовідносини підлягають регулюванню виключно нормами ЦК України, які регулюють деліктні відносини, зокрема, ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав висновки суду першої інстанції.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2003 року ОСОБА_1 набув у власність металевий склад площею 440,1 кв.м. по АДРЕСА_1 .

На час набуття складського приміщення земельна ділянка перебувала у користуванні філіалу « Тетяна » республіканського промислово-виробничого кооперативно-державного об`єднання «Березабудматеріали» на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради №1149 від 28.12.2000 року та договору про право тимчасового користування землею від 18.01.1996 року.

В період з 2005 року по 2017 рік ОСОБА_1 неодноразово звертався до Хмельницької міської ради щодо надання йому згоди на розроблення проектної документації із землеустрою з метою подальшого відведення земельної ділянки та оформлення договірних відносин щодо користування земельною ділянкою.

Однак відповідного дозволу отримано не було. Спочатку відмова була мотивована тим, що вирішення питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою можливо лише після закінчення строку землекористування філіалу «Тетяна».

В 2011 році Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради повідомило ОСОБА_1 про призупинення розгляду поданих ним документів щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 з невідповідністю поданої документації рішенню 32-ї сесії Хмельницької міської ради від 23.12.2009 року. Документація передана ліцензованій землевпорядній організації комунальному підприємству проектно-розвідувальних робіт по землевпорядкуванню (а.с. 73).

Листом від 08.08.2017 року Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради повідомило ОСОБА_1 про неможливість розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з необхідністю зміни адреси земельної ділянки та погодження меж з суміжним користувачем (а.с. 90).

Наказом Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради від 14.09.2017 року №404 складу металевому загальною площею 440,1 кв.м. змінено адресу з АДРЕСА_1 .

28.09.2017 року комісією для визначення збитків власником землі та землекористувачам, яка діє на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 26.07.2012 року №657, складено акт визначення розміру збитків в сумі 27895,50 грн. за використання ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0452 га без правовстановлюючих документів на землекористування. Під час проведення нарахування збитків позивачем було використано методику, встановлену для нарахування збитків Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 09.11.2017 року, №804 затверджено акт визначення розміру збитків в сумі 27895,50 грн.

Рішенням Хмельницької міської ради №75 від 11.04.2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5002 кв.м. по АДРЕСА_3 , з метою передачі в оренду.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи площа земельної ділянки згідно кадастрового плану під будівлю складу по АДРЕСА_1 становить 0,0452 га (а.с. 13).

Згідно з інформаційним листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.08.2017 року вартість 1 кв.м. нормативної грошової оцінки земельних ділянок в м . Хмельницький під склад для комерційного використання по вулиці Гарнізонній, 7 складає: 2014 рік - 469 грн., 2015 рік - 586,19 грн., 2016 рік - 840 грн., 2017 рік - 712 грн. (а.с. 15). Ця вартість була використана комісією для розрахунку збитків позивача, заподіяних внаслідок користування земельною ділянкою.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Однак справа не містить витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, що по вулиці Гарнізонній, 28 в. м. Хмельницькому, в зв`язку з чим слід визнати необґрунтованим розрахунок розміру збитків, заподіяних ОСОБА_1 використанням земельної ділянки без укладення договору оренди, проведений 28.09.2017 року комісією для визначення збитків власником землі та землекористувачам.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги міська рада вказала на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки, на думку апелянта, спірні правовідносини, які склалися між сторонами, підлягають регулюванню положеннями ЦК України щодо відшкодування збитків (делікти). Посилання суду на ст. 1212 ЦК України, як на норму, яка регулює спірні правовідносини є помилковим.

Такі доводи апелянта є необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілих, а для кондикційних - приріст майна у відповідача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно ( ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кодикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Відповідна правова позиція сформована в постанові Великої Палати Верхового Суду від 23.05.2018 року, справа №629/4628/16-ц.

В той же час, незважаючи на те, що міська рада в апеляційній скарзі вказала на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, наполягала на деліктному характері правовідносин, які вникли між сторонами, вона одночасно зазначила про порушення судом норм процесуального права. На думку апелянта, суд встановивши, що спірні правовідносини регулюються ст. 1212 ЦК України, повинен був самостійно застосувати ці норми, незважаючи на те, що позивач виключно з посиланням на норми ст.ст. 22, 1166 ЦК України обґрунтував свої вимоги.

Така позиція апелянта відповідає нормам ЦПК України та узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 03.04.2019 року, справа №686/18993/17-ц.

Таким чином, суду необхідно було самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Однак суд не врахував вимог закону та дійшов формального висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, не застосувавши до спірних правовідносин правову норму, яка підлягає застосуванню.

В той же час, з урахуванням положень ст. 1212 ЦК України, оскільки ця норма не регулює деліктних правовідносин, і передбачає обов`язок особи повернути потерпілому безпідставно набуте майно, а не відшкодувати заподіяну майнову шкоду (збитки), тому необґрунтованим слід визнати дії міської ради щодо нарахування збитків відповідачу на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженому постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року.

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Таким чином, оскільки цим Порядком врегульовано питання відшкодування саме збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, тому нарахування в даному випадку коштів, які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивачу в порядку ст. 1212 ЦК України слід визнати незаконним.

За встановлених вище обставин позовні вимоги Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 не підлягають до задоволення з підстав їх недоведеності.

Оскільки висновок суду щодо помилковості застосування позивачем норм матеріального права до спірних правовідносин є правильним, а порушення судом норм процесуального права в даному випадку не призвело до неправильного вирішення справи, з рахуванням вимог ч. ч. 2, 3 ст. 376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.05.2019 року.

Судді