Дата документу 04.06.2019 Справа № 328/820/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 328/820/19Головуючий у 1-й інстанції Курдюков В.М.
Пр. № 22-ц/807/1865/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» на ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 21 березня 2019 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (надалі - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу (а.с.2-4), в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 8876,26 грн. та судові витрати у сумі 192,10 грн.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 21 березня 2019 року (а.с. 15-16) ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ`у своїй апеляційній скарзі (а.с. 20-29) просило ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 31).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 травня 2019 року (а.с. 44), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 47).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу у цій справі, керувався ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 165, 166, 353 ЦПК України та виходив із наступного.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 8876,26 грн., яка виникла за період з 01.07.2015 року по 08.05.2018 року.

З наданого до суду розрахунку заборгованості встановити період виникнення заборгованості ОСОБА_1 за поставлений природний газ взагалі неможливо, оскільки зазначеному розрахунку міститься лише посилання на наявність заборгованості у ОСОБА_1 станом на 05.2017 в розмірі 7355,92 грн.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що заявник просив стягнути з боржника суму заборгованості за період, який перевищує позовну давність встановлену законом у три роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів суд вбачає спір про право. Відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути порушені його права.

Відповідно до ст. 165 ч. 1 п. 5 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановленому законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки із заяви і поданих документів вбачається цивільно-правовий спір, тобто спір про право, слід відмовити ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

За змістом ст. 160 ч. 1 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно із ст. 165 ч. 1 п. 5 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Таким чином, протягом саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ч. 5 ЦК України).

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Пункт 2 розділу 3 Правил зазначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором.

Відповідно до умов Типового договору періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовому споживачу є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Проаналізувавши вищенаведені норми, зміст заяви про видачу судового наказу та розрахунок боргу, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу за пропуском строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Встановлено, що 15.03.2019 року (конверт а.с. 13) ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ за період з травня 2017 року по травень 2018 року в сумі 8876,26 грн.

Отже, у своїй заяві товариство вказувало, що заборгованість у ОСОБА_1 утворилась з травня 2017 року.

До заяви ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» додано розрахунок щомісячних нарахувань за поставлений природний газ та розмір сплачених споживачем коштів, з якого вбачається, що борг у споживача виник з травня 2017 року (а.с. 5), а не з липня 2015 року, як помилково вважав суд першої інстанції.

Вказана помилка викликана тим, що було неуважно вивчено зміст заяви про видачу судового наказану та доданий розрахунок, за змістом яких заявник лише зазначив, що у відповідності до умов договору підприємство у період з 01.07.2015 року по 08.05.2018 року надало, а боржник належним чином прийняв послуги з газопостачання.

Водночас, боржник сплачував суму основного боргу який виник з травня 2017 року, а саме: у серпні 2017 року сплачено 7335,68 грн. та у грудні 2017 року - 1232,00 грн. (розрахунок а.с. 5).

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заборгованість уторилась саме з липня 2015 року, що не відповідає подальшому змісту заяви та розрахунку.

Отже, ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 8876,26 грн., яка виникла фактично за період з 01.06.2017 року по 18.02.2019 року (а.с. 5), що не виходить за межі строку позовної давності.

Оскільки, за умовами Типового договору оплата рахунку постачальника про сплату послуг має бути здійснена споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, за травень 2017 року споживач мав сплатити послуги ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у період з 01 по 10 червня 2017 року.

Таким чином, пославшись в ухвалі про відмову у видачі наказу на те, що період виникнення заборгованості перевищує трирічний строк, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана заявником сума заборгованості виникла з травня 2017 року.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд дійшла прийшов до висновку, що трирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не пропущений, оскільки заявник звернувся до суду з відповідною заявою у межах трирічного строку з дня виникнення права відповідної вимоги.

Тому, доводи ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», як позивача та особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Також встановлено, що ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн. (платіжне доручення а.с. 25).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» задовольнити.

Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 21 березня 2019 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 04.06.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.