Справа № 755/3523/19
"03" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.
при секретарі Красновій І.В.
справу розглянуто без участі сторін
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 09 лютого 2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З 26 липня 2012 року в квартирі була зареєстрована його дружина ОСОБА_2
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає з 2017 року, що підтверджується Актом №37 від 13.02.2019 року, складеним за участю сусідів та затвердженим майстром т/д №2 ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлена судом належним чином за останньою відомою суду адресою її реєстрації, про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач власником квартири

АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 09 лютого 2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач ОСОБА_1 тв. відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає з 2017 року, що підтверджується Актом №37 від 13.02.2019 року, складеним за участю сусідів та затвердженим майстром т/д №2 ОСОБА_3

Необхідність визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує необхідністю розпоряджатися своєю власністю та сплатою додаткових витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

За приписами ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона

повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 317,321,405 ЦК України, ст.ст. 81,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ ПерехіднихПоложень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: