Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 461/654/13-ц

провадження № 61-5183ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 січня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого

2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Департамент містобудування Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про зобов'язання утриматися від дій, усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Подана 06 березня 2019 року до Верховного Суду касаційна скарга

директором ТОВ «Іглоополь» ? ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 січня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною третьою статті 58 ЦПК України визначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За таких обставин, заявнику необхідно надати суду документи, які підтверджують, що ОСОБА_5 є директором ТОВ «Іглоополь» та документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_5 діяти від імені

ТОВ «Іглоополь» у судових органах, в тому числі на подання касаційної скарги, відповідно до закону, статуту, положення.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги.

До касаційної скарги додано клопотання, в якому заявник просить звільнити ТОВ «Іглоополь» від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що заявником уже було сплачено судовий збір до суду першої та апеляційної інстанцій, а на даний час діяльність ТОВ «Іглоополь» призупинено на невизначений період до покращення податкової, кредитно-банківської політики уряду, що свідчить про неможливість сплати судового збору.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

ТОВ «Іглоополь» звернулось до суду у січні 2013 року із позовними вимогами про зобов'язання відповідачів припинити та надалі не проводити ремонтно-будівельні роботи на горищі будинку без письмового дозволу

ТзОВ «Іглоополь», зобов'язання відповідачів не чинити перешкод та надати доступ представникам ТзОВ «Іглоополь» до приміщень горища в будинку

№ 17 по вулиці Огієнка у місті Львові.

Таким чином, ТОВ «Іглоополь» було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2013 року у розмірі 1 147,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції становить 229,40 грн ((1 147,00 грн х 0,1) х 2). Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 458,80 грн (229,40 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 січня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 січня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 08 квітня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило