Справа №442/6116/15-ц
Провадження №2/442/44/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правексбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

08 вересня 2015 року, позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в якому просить стягнути солідарно з останніх на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3889-047/08Р від 07.08.2008 року у розмірі 41217,13 доларів США, з яких кредит 15323,00 доларів США; відсотки 10002,67 доларів США; неустойка (пеня) за кредитом 9525,19 доларів США; неустойка (пеня) за процентами 6366,27 доларів США та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07 серпня 2008р. між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» (позивачем) та ОСОБА_2 (відповідачем) було укладено кредитний договір №3889-047/08P, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 20000,00 доларів США зі сплатою 13,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 07.08.2015 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов»язання та захисту майнових інтересів позивача, 07 серпня 2008 року, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 3889-047/08Р.

Позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, станом на дату розрахунку (24.06.2015 року) становить 41217,13 доларів США, з яких кредит 15323,00 доларів США; відсотки 10002,67 доларів США; неустойка (пеня) за кредитом 9525,19 доларів США; неустойка (пеня) за процентами 6366,27 доларів США.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи, є клопотання в якому представник позивача просить проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, від ОСОБА_2 поступило клопотання в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, крім цього подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно дост. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008р. між позивачем та відповідачем (ОСОБА_2В.) було укладено Кредитний договір №3889-047/08P. Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 якого, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на суму 20000 (двадцять тисяч) доларів США для купівлі автомобіля, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, строком з 07.08.2008р. до 07.08.2015р. із сплатою 13,99 відсотків річних.

07 серпня 2008 року, між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 3889-047/08Р, даний договір укладено з метою забезпечення належного виконання зобов»язання та захисту майнових інтересів позивача.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 виконував неналежним чином, останній платіж на погашення тіла кредиту було здійснено у липні 2010р., а платіж на погашення відсотків по кредиту було здійснено у грудні 2010р., та станом на дату розрахунку допустив заборгованість перед позивачем на загальну суму 41217,13 доларів США. Вказані обставини підтверджуються даними: Кредитного договору № 3889-047/08Р від 07 серпня 2008 року, Додатком № 1 до кредитного договору від 07.08.2008 року, та розрахунком заборгованості за кредитним договором від 24.06.2015 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону.

При вирішенні справи суд приймає до уваги те, що, відповідач ОСОБА_2 подав заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, в зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 256, 257, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що кредит надається позичальникові строком з 07 серпня 2008р. до 07 серпня 2015р. зі сплатою 13,99 % річних. Відповідно до п.п. 4.4, 4.5 Кредитного договору позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 239 доларів США та відсотки щомісячно до 10-го числа наступного місяця.

Судом об'єктивно встановлено, що підписавши Кредитний договір, позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом рівними частинами щомісяця до 10 числа наступного місяця шляхом внесення грошових коштів згідно графіку погашення кредиту.

За даними розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості було здійснено в грудні 2010 року, отже до 10 січня 2011 року позичальник черговий щомісячний платіж не здійснив, тому перебіг строку позовної давності в даному випадку слід рахувати на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, тобто з січня 2011 року.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звернення ПАТ КБ «Правекс-Банк» до відповідачів із позовом про стягнення заборгованості у 2015 році відбулось із пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якої було заявлено відповідачем.

Враховуючи, що позов подано з пропуском строку позовної давності, обставини, через які позовна давність пропущена позивачем не наведені та не доведені, суд не вбачає підстав для захисту порушеного права позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, ч.2 ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, ч.4 267, 526, 530, 610, 629, 1046, 1054 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3889-047/08Р від 07.08.2008р. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар