Постанова

Іменем України

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 183/3903/16

провадження № 61-23008св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «Транс Логістик»,

представник відповідача - НімакЄвген Юрійович,

треті особи: ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-інвест»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного підприємства «Транс Логістик», подану представником Німаком Євгеном Юрійовичем, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Майної Г. Є. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Є. Л., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з приватного підприємства «Транс Логістик» (далі - ПП «Транс Логістик») майнову шкоду у розмірі 317 247,92 грн, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди, витрати, пов'язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу в сумі 3 304,00 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 1 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02 грудня 2015 року о 15 год. 00 хв. на 132 кілометрі + 56 м автодороги Красноград - Перещепино - Новомосковськ сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «МАЗ 630305», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 та «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, під його (позивача) керуванням.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року винним у даній ДТП визнаний водій ОСОБА_6, який притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Власником автомобіля «МАЗ 630305», реєстраційний номер НОМЕР_1, є товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-інвест» (далі - ТОВ «АТБ-інвест»), а на момент ДТП цей автомобіль перебував у користуванні ПП «Транс Логістик» на підставі договору оренди автотранспортного засобу від 01 лютого 2011 року № 102-2011-Т/и.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 лютого 2016 року № 12689 розмір майнової шкоди, заподіяної автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 367 247,92 грн.

Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Іншу частину збитків, що залишилась непокритою страховим відшкодуванням, просив стягнути з відповідача, як винної у ДТП особи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПП «Транс Логістик» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 320 551,92 грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ПП «Транс Логістик» після відшкодування останнім майнової шкоди за зазначеним рішенням суду зношені запчастини автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, що замінені на нові деталі згідно з висновком № 12689 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, складеного 29 лютого 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса.

Суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі договору оренди від 01 лютого 2011 року, підлягає стягненню різниця між виплаченою страховою виплатою (відшкодуванням) та фактичним розміром шкоди.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ПП «Транс Логістик» через свого представника Немака Ю. Ю. подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули увагу на наявність протиправних дій і з боку позивача під час ДТП, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, що призвело до завдання пошкоджень транспортним засобам.

Крім того, не врахували, що володілець джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності, коли шкоду заподіяно внаслідок непереборної сили. У даному випадку зіткнення сталося в похмуру погоду внаслідок сильного пориву вітру.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 183/3903/16 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 02 грудня 2015 року о 15 год. 00 хв. на 132 кілометрі + 56 м автодороги Красноград - Перещепино - Новомосковськ водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем «МАЗ 630305», реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Автомобіль «МАЗ 630305», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6, належить ТОВ «АТБ-інвест». На момент ДТП цей автомобіль перебував у користуванні ПП «Транс Логістик» на підставі договору оренди автотранспортного засобу від 01 лютого 2011 року № 102-2011-Т/и, а водій ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з цим підприємством.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 12689, складеного 29 лютого 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, розмір майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП, склав 367 247, 92 грн.

Крім того, згідно з актом виконаних робіт від 02 грудня 2015 та товарним чеком від 02 грудня 2015 року ОСОБА_4 сплатив 3 304,00 грн за евакуацію транспортного засобу.

ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах пзовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача, як володільця автомобіля «МАЗ 630305», реєстраційний номер НОМЕР_1, різницю між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням.

У статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, встановивши, що шкоду завдано внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_6, який керував транспортним засобом, належним на праві власності ПП «Транс Логістик», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про її відшкодування цим товариством відповідно до висновку № 12689 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29 лютого 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, за вирахуванням страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання у скарзі на наявність протиправних дій з боку позивача під час ДТП, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини ПП «Транс Логістик» не довело, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій). Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року, яка є преюдиційною, встановлені обставини ДТП та винні дії водія ОСОБА_6, які призвели до зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Доводи скарги про те, що шкоду заподіяно внаслідок непереборної сили, зокрема, сильного пориву вітру, тому володілець джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності, колегія також відхиляє, оскільки зазначені обставини перевірялись судами попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Інші аргументи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без зміни рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Транс Логістик», подану представником Німаком Євгеном Юрійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат