Справа № 364/162/19
Провадження № 2/364/127/19
30.05.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
учасники справи не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі АТ «СК «АХА Страхування»)
до ОСОБА_1
про відшкодування збитків в порядку регресу,
До Володарського районного суду Київської області 07.02.2019 р. надійшов позов АТ «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу з вимогою стягнути з Відповідача на користь Позивача завдані збитки у розмірі 3 692,79 грн.
Ухвалою суду від 26.02.2019 р. відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, встановлено строк Відповідачеві для подання
відзиву та призначено підготовче судове засідання на 02.04.2018 р. Ухвалою суду від 02.04.2019 р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.05.2019 р., яке через неявку Відповідача було відкладено на 30.05.2019 р.
У судові засідання представник Позивача не з`являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися, що підтверджено наявними у справи поштовими повідомленнями (а.с. 58, 71, 76, 77). До суду 21.03.2019 р. подали заяву про розгляд справи за відсутності сторони Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 60-61).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом особисто за наслідками підготовчого судового засідання, що підтверджено його підписом (а.с. 66), про дату і час, на яку відкладено судове засідання також повідомлений, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с. 78).
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово у згаданій заяві (а.с. 60), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (статті 76, 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
У зазначений період дії укладеного Позивачем з ОСОБА_2 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, а саме: 12.02.2016 р. сталася подія (страховий випадок), а саме: ДТП за участю згаданого вище застрахованого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтвердженого доданими до позовної заяви копіями повідомлення про настання цієї події (а.с. 10-11) та довідки батальйону Управління патрульної поліції Національної поліції у м. Києві за № 85902863 про ДТП (а.с. 13). Ця ДТП сталася внаслідок порушення з боку ОСОБА_1 (Відповідач), винуватість якого підтверджена доданою до позовної заяви копією постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2016 р. (справа № 760/3421/16-ц) та якого у зв`язку з цим було притягнуто судом до відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 12).
Загальний розмір завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП шкоди загалом склав 17 475,16 грн. згідно з копією доданого до позовної заяви рахунку ТОВ «Автомир» на виконання ремонтних робіт автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 17.02.2016 р. № В000009810 (а.с. 36).
У зв`язку з настанням зазначеного страхового випадку (ДТП) Позивач (АТ «СК «АХА Страхування») виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 16 135,16 грн., що підтверджено копіями страхового акту від 26.02.2016 р. № АХА2016433 від 26.02.2016 р. та платіжного доручення від 29.02.2016 р. № 226503 (а.с. 43, 44).
Як вбачається з названого страхового акту від 26.02.2016 р. № АХА2016433, а також стверджено Позивачем у позовній заяві, ПАТ «НАСК «Оранта» за укладеним з ОСОБА_1 (Відповідач) договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АЕ/5041506 відносно автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , відшкодувало АТ «СК «АХА Страхування» (Позивачеві) страхове відшкодування в розмірі 12 422 грн. 37 коп., що, відповідно, не є повним відшкодуванням понесених Позивачем витрат у розмірі 16 135,16 грн.
З огляду на це Позивачем було направлено Відповідачеві претензію від 28.08.2017 р. про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 3 692,79 грн., яка виконана не була (а.с. 45-46).
Крім того, як видно з наведеного, різниця між понесеними витратами Позивача (16 135,16 грн.) та розміром отриманого відшкодування (12 422,37 грн.) складає 3 712,79 грн., проте Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача меншу суму 3 692,79 грн., яка береться до уваги судом, виходячи з предмету доказування, заявлених позовних вимог і принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України).
Вирішуючи позов, суд виходить з того, що між сторонами склалися відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України (далі ЦК України).
Так, відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому за визначенням частини першої статті 1187 ЦК України таким джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Разом з тим, частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За приписами статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, в справі, що розглядається, у зв`язку з виплатою Позивачем (АТ «СК «АХА Страхування») страхового відшкодування ОСОБА_2 (як до страховика цієї потерпілої особи) до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди (Відповідача ОСОБА_1 ) у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди Відповідачем, у порядку суброгації.
Відносини ж між Відповідачем та його страховиком (ПАТ «НАСК «Оранта») регулюються умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з частиною першою якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Як встановлено судом і зазначено вище, страховиком Відповідача було виконано свої зобов`язання, оскільки перераховано Позивачеві коти на відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 .
Як наводилося вище, на підставі статті 1194 ЦК України Відповідач ( ОСОБА_1 ) як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у випадку недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Через заміну сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до Позивача (АТ «СК «АХА Страхування») перейшло право вимоги у відповідній частині до Відповідача, оскільки страхова виплата його страховика була недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Зважаючи на усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши в сукупності наявні докази, суд вважає, суд вважає заявлені Позивачем вимоги обґрунтованими, відтак наявні правові підстави для задовольнити цього позову.
Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати за сплачений судовий збір.
Відповідно до статей 15, 16, 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування»та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити повністю.
Копію цього заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Л.А. Макаренко