КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 752/2342/19
Головуючий у першій інстанції - Шкірай М.І.
Номер провадження № 22-ц/824/6594/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовною заявою Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив "Котміст", Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна спілка", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування земельної із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 та просив витребувати у останньої земельну ділянку площею 0,1040 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), вартістю за нормативно-грошовою оцінкою 1 381 552,71 грн, розташовану на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва та передати її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Разом із позовною заявою заступником генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради було подано заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову, відповідно до якої просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1040 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташовану на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва та заборонити ОСОБА_1 та іншим особам здійснювати будь-які дії із зазначеною земельною ділянкою, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року заяву заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради було задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1040 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташовану на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва та заборонено ОСОБА_1 та іншим особам здійснювати будь-які дії із зазначеною земельною ділянкою, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Не погоджуючись із даною ухвалою представникОСОБА_1 - Войніканіс -Мирський Я.С. подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що в заяві про забезпечення позову не були наведені докази на обґрунтування необхідності вказаного забезпечення, не була вказана ціна позову про забезпечення якого просив позивач, відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а також не обґрунтовано доцільність вжиття кожного із заходів забезпечення позову. Окрім того, апелянт вважає, що оскільки оскаржувана ухвала була прийнята суддею одноособово, а не судом, як передбачено ч.1 ст.153 ЦПК України, без призначення судового засідання та поза межами судового засідання з цього питання, то це є безумовною підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, адвокат ОСОБА_1 - Войніканіс-Мирський Я.С. просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви заступника генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради Стрижевської А. про забезпечення позову.

18 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від заступника генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради Стрижевської А., відповідно до якого вважає, що ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову є законною та обґрунтованою, оскільки судом було враховано як зміст позовних вимог прокурора, так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами та вид забезпечення. Враховуючи зазначено, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

При апеляційному розгляді представник ОСОБА_1 - Войніканіс-Мирський Я .С. просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України Стрижевської А. про забезпечення позову.

Представник Генеральної прокуратури України Зузак І.О. заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Посилався на те, що забезпечення позову є співмірними позовним вимогам та не порушує прав позивачки, оскільки дані заходи судом вжиті тільки на період розгляду справи по суті.

Представник Київської міської ради - Баранов М.С. заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду від 05 лютого 2019 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що заступник Генерального прокурора України у лютому 2019 року подав позов до Голосіївського районного суду м. Києва до ОСОБА_1 та просив витребувати у останньої земельну ділянку площею 0,1040 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), вартістю за нормативно-грошовою оцінкою 1 381 552,71 грн, розташовану на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва та передати її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Подаючи вказаний позов, заступник Генерального прокурора України також подав і заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовував тим, що земельна ділянка площею 0,1040 га - кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на 21 АДРЕСА_1 та є предметом спору у вказаній справі, була предметом спору у господарській справі №910/3724/14, однак не дивлячись на те, що позовні вимоги Генеральної прокуратури України до ОКЖК «Котміст» були задоволенні, зазначені земельні ділянки неодноразово в подальшому відчужувалися, що не дало змоги виконати рішення. На даний момент дана земельна ділянка зареєстрована за відповідачкою у вказаній справі і з метою не допущення подальшого переоформлення вказаної земельної ділянки, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в цій справі просила забезпечити позов шляхом на кладення арешту на предмет спору (а.с.145-147 т.1).

Задовольняючи подану позивачем заяву, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду та призвести до порушення прав держави в особі Київської міської ради в інтересах якої поданий вказаний позов.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів держави .

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі з огляду на наступне.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення права і законних інтересів інших осіб.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - заступник Генерального прокурора України просить суд витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1040 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), вартістю за нормативно-грошовою оцінкою 1 381 552,71 грн, розташовану на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва та передати її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради тобто судом накладено арешт на земельну ділянку, яка є предметом спору, тобто заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Доводи представника відповідача щодо ухвалення оскаржуваного судового рішення незаконним складом суду не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За змістом статей 149-153 ЦПК України розгляд заяв про забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи і розглядається судом без повідомлення учасників справи. Тобто заяви про забезпечення позову розглядаються судом без повідомлення учасників справи на будь-якій стадії судового розгляду справи.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, ухвала постановлена 05 лютого 2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. без повідомлення учасників справи, що узгоджується з вимогами ст. ст. 34, 153 ЦПК України.

Оскільки розгляд заяви про забезпечення позову проводився судом у складі судді, обраного у встановленому законом порядку (ст.33,34 ЦПК), та з урахуванням відсутності обставин, що унеможливлюють участь судді у розгляді даної справі, то підстави для обов`язкового скасування судового рішення у зв`язку із порушенням норм процесуального права судом першої інстанції відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Войніканіс - Мирським Яном Сергійовичем залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв