Постанова
Іменем України

16 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 295/14883/16-ц
провадження № 61-26290св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Головне управління державної казначейської служби України в Житомирській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Гансецької І. А., Коломієць О. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області ( далі ГУ НП в Житомирській області), Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області (далі ГУ ДКС України в Житомирській області) про відшкодування майнової шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що в орендованому приміщенні їдальні Житомирського торгівельно-економічного коледжу по АДРЕСА_1 , він зберігав 1 448 наборів сухих пайків, які разом з іншим майном були незаконно вилучені працівниками національної поліції, як речові докази.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2017 року зобов`язано слідчий відділ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області повернути 1 448 наборів сухих пайків, які були вилучені з приміщення Житомирського торгівельно-економічного коледжу по АДРЕСА_1 , особі у якої вони були вилучені.

Посилаючись на те, що до тепер жодних дій щодо повернення йому майна не вчинено, що свідчить про відсутність такого майна, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь вартість неповернутого майна в сумі 101 360 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 травня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 101 360 грн на відшкодування майнової шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року апеляційні скарги ГУ НП в Житомирській області та ГУ ДКС України в Житомирській області задоволено, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 травня 2017 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він є власником наборів сухих пайків, й такі були вилучені правоохоронними органами саме у нього, а також не надав належних і допустимих доказів на підтвердження вартості таких пайків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував надані позивачем належні та допустимі докази на підтвердження належності сухих пайків позивачу та розміру завданої майнової шкоди їх вилученням та неповерненням, та незаконно відмовив в задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 травня 2018 року справу №295/14883/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Житомирській області, ГУ ДКС України в Житомирській області про відшкодування майнової шкоди передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним судом заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що з 10 лютого 2014 року до 09 лютого 2016 року ОСОБА_1 орендував приміщення їдальні, що перебуває на балансі Житомирського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

14 грудня 2015 року під час огляду місця події приміщення їдальні Житомирського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету, яке розташоване по АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено продовольчі набори сухих пайків, які виготовлені у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у місті Козятин Вінницької області.

Постановою слідчого Коренівського С. М. слідчого відділу Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області від 08 грудня 2016 року матеріали досудового розслідування, в частині викрадення наборів сухих пайків закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 січня 2017 року зобов`язано слідчий відділ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області повернути 1 448 наборів сухих пайків особі у якої вони були вилучені.

Дані щодо належності наборів сухих пайків на праві власності позивачу ОСОБА_1 , вилучення таких наборів саме у позивача та вартості вказаного майна, у матеріалах справи відсутні.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Такі загальні підстави визначені у статті 1166 ЦК України, відповідно до положень якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

З урахуванням викладеного та встановивши, що позивач не довів, що є власником спірного майна, яке не повернуто через його відсутність (знищення), за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про здійснення позивачем оплати придбання такого майна, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року в частині стягнення з позивача судового збору.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року в частині стягнення з позивача судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко