Провадження № 2/263/2278/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 24 липня 2019 року надійшов позов ОСОБА_4 , в якому, уточнивши вимоги, вона просить суд звільнити ОСОБА_5 від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2018 року за період з 06 лютого 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 12 593 грн. 66 коп. про стягнення їх на користь ОСОБА_2 .

Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач у справі є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача та відповідача. 22 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області за заявою ОСОБА_2 виніс судовий наказ про стягнення з позивача на його користь аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року. Копію судового наказу позивач своєчасно не отримала та дізналася про його існування лише у грудні 2018 року. Проте, не знаючи про існування судового наказу, позивач протягом усього часу проживання сина ОСОБА_6 з батьком, тобто до грудня 2018 року, продовжувала добровільно надавати гроші відповідачу на утримання сина, купувала для нього ліки, коли він хворів, їжу, одяг та усе необхідне. Таким чином, незважаючи на проживання сина з батьком, він як і раніше перебував на утриманні позивача. У травні 2019 року позивач звернулася із заявою про скасування судового наказу, однак ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 червня 2019 року заява повернута без розгляду. До 22 листопада 2017 року відповідач сплачував аліменти на двох дітей, які проживали разом із позивачем, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року розмір аліментів, які стягувалися з відповідача ОСОБА_2 , змінений з 1/3 частини на 1/6 частини та відповідач був звільнений від сплати аліментів на сина ОСОБА_7 . До часу набрання рішенням суду законної сили, з урахуванням часу на відкликання виконавчого листа, позивач продовжувала отримувати аліменти і на сина ОСОБА_7 , однак кожного місяця позивач віддавала частину отриманих на Микиту аліментів відповідачу, іноді через сина. У той же час, ОСОБА_8 проживав з відповідачем, який не приділяв належної уваги вихованню сина, наслідком чого стали прогули сина від навчального закладу, а також після побиття сина невідомими особами, відповідач не лікував його та не звернувся до правоохоронних органів із заявою. У грудні 2018 року позивач забрала сина ОСОБА_7 до себе, і з цього часу він проживає з матір`ю. Відповідно до уточненого розрахунку-довідки від 28 серпня 2019 року № 55901868, розмір заборгованості за аліментами станом на 31 грудня 2018 року становить 12 593 грн. 66 коп. Посилаючись на указані обставини, положення ст. ст. 179, 197 СК України, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими вимогами, 17 жовтня 2019 року подав до суду письмовий відзив на позов, який мотивований тим, що ОСОБА_5 не сплачувала аліменти за період з 06 лютого 2018 року по 31 грудня 2018 року. Коли син ОСОБА_8 мешкав разом з відповідачем у період з березня 2017 року по грудень 2018 року, відповідач утримував дитину самостійно, витрачав тільки свої кошти, оскільки мати дитини не сплачувала аліменти. Відповідач вказує, що доглядав за сином, годував його, лікував (купував ліки, сплачував за аналізи, тощо), купував сину одяг та взуття, предмети гігієни та канцелярські предмети. Також відповідач вказує, що він витрачав кошти і на організацію дозвілля дитини. Із січня 2019 року син почав проживати з ОСОБА_5 , тому з січня 2019 року вона може не сплачувати аліменти, однак до цього місяця вона повинна сплатити аліменти. Також відповідач вказав, що підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, на які посилається відповідач, законом не передбачені, тому просив відмовити у задоволенні позову.

17 жовтня 2019 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких він вказує, що сторони у справі є його батьками. У квітні 2017 року він почав проживати разом із батьком та в його житті нічого не змінилося, крім місця проживання. Мати як піклувалася про нього, так і продовжувала піклуватися. ОСОБА_9 відомо, що за коштами на його утримання батько спочатку сам їздив до матері, а потім посилав сина. Його мати надавала кошти від 1 500 грн. до 2 000 грн. на місяць. Іноді ОСОБА_8 брав продукти харчування у неї в магазині на 200 грн. та більше. Крім цього, мати купувала Микиті необхідний одяг, оскільки у батька, як він казав, немає зарплатні грошей. Батько декілька разів придбавав речі для сина у секондхенді на 10 грн. три речі. Коли ОСОБА_8 хворів, то мати забирала його до себе або купувала йому ліки. За її кошти він проходив обстеження. Батько лише один раз придбав йому ліки на 50 грн. Кошти, які надавала матір, відповідач витрачав лише на їжу. У батька ніколи не було коштів, навіть на шампунь для сина. Влітку 2018 року батько, щоб не давати кошти сину на кишенькові витрати, влаштував сина на неофіційну роботу до свого брата, де ОСОБА_8 працював різноробочим на будівництві упродовж півтора тижня, за що отримував 150 грн. на день, однак стан здоров`я ОСОБА_6 завадив йому працювати у подальшому. За весь час проживання ОСОБА_6 з батьком, він жодного разу не сказав, що у лютому 2018 року він судовим наказом стягнув аліменти з матері. ОСОБА_8 вказує, що про судовий наказ матір дізналася у грудні 2018 року. Посилаючись на указані обставини, третя особа підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

18 жовтня 2019 року від ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що усі доводи відповідача у відзиві на позов не відповідають дійсності. Наказ про стягнення аліментів винесений під час вагітності позивача на останньому місяці вагітності та у цей час вона не працювала і не отримувала доходу. Після народження сина ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач майже три місяці перебувала у лікарні, на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку та не працює. Позивачем долучена довідка про її доходи, відповідно до якої основним видом її доходу є соціальні виплати та аліменти, які вона отримувала від відповідача на сина ОСОБА_11 . Факт того, що позивач утримувала сина ОСОБА_7 , коли він проживав у батька, підтверджується поясненнями самого сина, який є власником аліментів. Таким чином, у сторін різне матеріальне становище, позивач не працює, перебуває на утриманні від нового чоловіка, а відповідач живе один, заробляє достатньо для свого існування. Стягнення заборгованості за аліментами призведе до погіршення матеріального становища іншого сина ОСОБА_11 , оскільки борг необхідно буде віддавати з аліментів на нього. Посилаючись на обставини, які викладені у позові та відповідно у цій відповіді, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2019 року звільнено позивача від сплати судового збору, відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам право і строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових пояснень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2019 року заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_4 прийнято до розгляду по суті, забезпечено сторонам їх права, передбачені ст. ст. 178, 193 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_12 та її представник адвокат Кравчук Л.Є. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_13 до судового засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, у повному обсязі скористалися правом на подачу відзиву на позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті, у той же час у повному обсязі скористався правом на подачу пояснень на позов.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Судом установлено, що згідно із повторним свідоцтвом про народження від 26 січня 2018 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вчинений актовий запис № 1038, батьками є: ОСОБА_14 , ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 03 липня 2007 року, у ОСОБА_2 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_15 , про що вчинений актовий запис № 739.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 14 лютого 2019 року ОСОБА_14 цього дня уклала шлюб з ОСОБА_16 , про що вчинений актовий запис № 72, після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_17 .

28 ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_18 , про що свідчить свідоцтво про народження від 14 лютого 2019 року, із актовим записом № 172.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження від 15 лютого 2019 року у ОСОБА_16 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася донька ОСОБА_19 , про що вчинений актовий запис № 1503.

Відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 червня 2019 року заяву боржника ОСОБА_4 про скасування судового наказу від 22 лютого 2018 року повернуто без розгляду.

Відповідно до довідки КСН «Криштальний» та акта про фактичне місце проживання від 23 квітня 2019 року № № 122, 123, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 (з 28 січня 2019 року), ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

Маріупольським механіко-металургійним коледжем 20 травня 2019 року видана характеристика на ОСОБА_3 , за змістом якої ОСОБА_8 на середньому рівні володіє учбовим матеріалом, не у повну міру навчається. За результатами у січні 2019 року ОСОБА_8 повністю завалив зимову екзаменаційну сесію. Микитою займається матір ОСОБА_12 Батько студента з січня 2019 року перестав підтримувати зв`язок з класним керівником.

Відповідно до медичного консультативного висновку від 10 вересня 2018 року, ОСОБА_3 має діагноз посттравматичної цифелагії.

Згідно з довідкою сімейного лікаря ОСОБА_3 звертався до лікаря 05 вересня 2018 року із скаргами на головокружіння, головні болі та нудість.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Згідно з довідкою ТОВ «УГХТ» від 18 квітня 2019 року ОСОБА_14 з 27 липня 2018 року прийнята до штату товариства, з 26 листопада 2018 року по 10 квітня 2019 року перебувала на лікарняному у зв`язку з пологами та родами, з 01 квітня 2019 року по 14 квітня 2019 року та з 15 квітня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років.

Відповідно до довідки Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28 серпня 2019 року № 55901868, на виконані в указаному відділі перебуває виконавчий лист від 22 лютого 2018 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення аліментів з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_14 , станом на 31 грудня 2018 року заборгованість за аліментами становить 12 593 грн. 66 коп.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_5 , за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2019 року вона отримувала доходи за аліментами, соціальними виплатами та заробітною платою від ТОВ «УГХТ».

Вирішуючи позов, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Такими обставинами можуть бути, зокрема, майновий чи сімейний стан платника аліментів. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Підстави для задоволення позову ОСОБА_12 наводить те, що вона у період проживання сина ОСОБА_6 разом з батьком самостійно надавала матеріальну допомогу на утримання сина та придбавала для нього усі необхідні речі, ліки та їжу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх доказів, передбачених ст. ст. 77 80 ЦПК України, на підтвердження того, що позивачем добровільно надавалися кошти на утримання сина під час його проживання з батьком, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на пояснення неповнолітнього сина щодо отримання коштів від матері під час проживання з батьком, судом відхиляються, оскільки ці аргументи не ґрунтуються на вимогах ст. 76 ЦПК України та не є доказом у розумінні ч. 2 ст. 76 цього Кодексу, а стороною позивача у порядку, передбаченому ст. 92 ЦПК України перед судом не порушувалося питання про допит третьої особи в якості свідка.

Посилання позивача на те, що вона на теперішній час не працює та не має постійного доходу, а також за період, коли виникла заборгованість вона не працювала, не може бути розцінене судом як підстава для задоволення позову.

Сама по собі відсутність роботи у позивача, не може свідчити про обставини, що мають істотне значення для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та суперечить положенням ст. 18 Конвенції про права дитини, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 180 СК України щодо обов`язку утримувати дитину.

При цьому наказ про стягнення аліментів виданий судом 22 лютого 2018 року, а позивач на лікарняному перебувала з 26 листопада 2018 року, що вказує на відсутність у неї перешкод за цей період працювати та сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Так, обов`язок утримувати дітей виникає у батьків на підставі факту народження дитини, а не постановлення відповідного судового рішення, яке є лише засобом захисту порушених прав дітей щодо невиконання обов`язку по їх утриманню.

При цьому сам факт звернення до суду із заявою про стягнення аліментів є доказом того, що один із батьків ухилявся від виконання свого обов`язку з утримання дитини. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність).

При цьому, народження у позивача 28 січня 2019 року іншої дитини у будь-якому випадку не може впливати на обов`язок такого утримувати свого сина від першого шлюбу і у зв`язку з цим як підстава для звільнення від сплати заборгованості.

Отже, за відсутності доказів, які б указували на наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України як беззаперечних підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, обставини добровільної сплати аліментів, на які посилається позивач як на підставу для такого звільнення, не підтверджені жодними доказами, а ті обставини, що позивач не працює та у неї народилася нова дитина, розцінюються судом як не істотні, при цьому саме позивач своєю бездіяльністю допустив таку заборгованість, протягом указаного періоду не вчинила жодних дій на сплату аліментів, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 197 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265, 430, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 жовтня 2019 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт № НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку 068 184 59 29;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку 096 212 22 12;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Музика