печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді: Бусик О.Л.,

при секретарі Стороженко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького місьрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області в справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У квітні 2019 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького місьрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області.

Скаргу обгрунтовує тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2010 р. було задоволено позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК». Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 280 515,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 219 326,52 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання вищевказаного рішення Печерським районним судом м. Києва 22.03.2016 р. АТ «УКРСИББАНК» видано дублікат виконавчого листа у справі №2-7888/10.

Також, 24.05.2016 р. Печерським районним судом м. Києва у справі №2-7888/10 винесена ухвала, якою визнано поважною причину пропуску строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Зазначений дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 280 515,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 219 326,52 грн., судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. АТ «УКРСИББАНК» було пред`явлено до примусового виконання до Переяслав- Хмельницького міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській області.

28.03.2019 р. старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Руденком Андрієм Васильовичем складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання дублікату виконавчого листа, виданого 22.03.2016 р. у справі №2-7888/10. Вважає такі дії державного виконавця неправомірними та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

У судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримав, просив її задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Державний виконавець в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи повідомлення обгрунтованим та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства.

Боржник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити розгляд даної справи у відсутності нез`явившихся учасників справи на підставі наявних доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2010 р. було задоволено позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК». Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 280 515,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 219 326,52 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання вищевказаного рішення Печерським районним судом м. Києва 22.03.2016 р. АТ «УКРСИББАНК» видано дублікат виконавчого листа у справі №2-7888/10.

24.05.2016 р. Печерським районним судом м. Києва у справі №2-7888/10 винесено ухвалу про визнання поважною причину пропуску строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Зазначений дублікат виконавчого листа було пред`явлено до примусового виконання до Переяслав- Хмельницького міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській області.

28.03.2019 р. старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській областіРуденком Андрієм Васильовичем складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання дублікату виконавчого листа, виданого 22.03.2016 р. у справі №2-7888/10.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стаття 124 Конституції України, ст.18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

В силу вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом з цим, стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить також перелік дій державного виконавця, які він зобов`язаний, або має право вчиняти в під час виконавчого провадження.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання старший державний виконавець Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській областіРуденко A.B., послався на положення п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Частина 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання:

1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця;

2) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, дана норма, на яку послався державний виконавець при винесенні повідомлення від 28 березня 2019 року, регулює повноваження приватного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

При цьому, п. 6 ч. 4 ст. 4 вказаного закону визначає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Тобто, державний виконавець, вірно зазначивши підстави повернення виконавчого документа, послався на норми закону, які не регулюють дані правовідносини. Вказавши зазначені в повідомленні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець повинен був послатися на норми, що регулюють повернення виконавчого документу з тих підстав, що заява підписана не стягувачем і не уповноваженою особою.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти у порядок, межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця та його повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не відповідають вимогам закону, а тому, скарга представника АТ "Укрсиббанк" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 247, 260-261, 352-355, 450-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького місьрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка Андрія Васильовича - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького місьрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка Андрія Васильовича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького місьрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка Андрія Васильовича, або інших уповноважених осіб усунути порушення відповідно до вимог чинного законодавства.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений 14 червня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Л. Бусик