Справа № 482/1134/18
Номер провадження 2/482/11/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., Мозгової В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Біленської В.Г., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 3,59 га, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва, розташована на території Ново одеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Філіпенку Д.В., дізнався про наявність заповіту від імені ОСОБА_5 , посвідченого на дому 19.10.2017 р. за р№2100 приватним нотаріусом Філіпенко Д.В., відповідно до якого усе належне ОСОБА_5 вона заповіла ОСОБА_2

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 за життя хворіла на онкологічне захворювання та інші тяжкі захворювання, погано бачила, з червня 2017 р. приймала трамадол, у зв`язку із прийомом якого та через хворобу не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час посвідчення заповіту, позивач просив суд про визнання заповіту недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Біленська В.Г. вимогу позову підтримали, з підстав у ньому викладених, просили про його задоволення. Позивач пояснив суду, що востаннє ОСОБА_5 бачив весною 2017 р. По господарству їй допомагала соціальний працівник, а деякий час з ОСОБА_5 проживала баба ОСОБА_6 , прізвище, по батькові якої йому невідоме. Хто саме доглядав за нею перед смертю, йому невідомо. Про те, що померла хворіла на онкозахворювання та приймала трамадол, дізнався під час похорон.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечили, пославшись на його безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що оскаржуваний заповіт посвідчено у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 , якій він за життя разом із своєю дружиною тривалий час допомагав, сама запропонувала скласти заповіт на його ім`я, оскільки родичі після смерті її рідного брата батька позивача їй жодним чином не допомагали, та в період його складання та посвідчення добре розуміла значення своїх дій, незважаючи на хворобу та прийом призначеного їй лікарем трамадолу. Вказав, що з померлою спілкувався постійно, а соціальний працівник навідувала її 2 рази на тиждень.

Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Так, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років у м. Нова Одеса Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане повторно Новодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 11.04.2018 р.).

Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого увійшли: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 3,59 га, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва, розташована на території Ново одеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області

19.10.2017 року ОСОБА_5 складено заповіт, підписаний ОСОБА_7 у зв`язку із вадами зору ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В., яким вона заповідала заповідав усе майно, що на день смерті належитиме їй, де б воно не знаходилося, з чого не складалося та на яке вона за законом матиме право, ОСОБА_2

При посвідченні заповіту були присутні запрошені ОСОБА_5 свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з матеріалами спадкової справи №42/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_1 , племінником померлої, було подано заяву про прийняття спадщини після смерті його рідної тітки ОСОБА_5 22.05.2018 р. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувся також і ОСОБА_2

Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що навідувала померлу ОСОБА_5 на протязі 12 років як соціальний працівник, готувала їжу, допомагала по господарству. ОСОБА_5 , яка померла в січні ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час хворіла, скаржилася на постійний біль з початку літа чи травня 2017 р., у зв`язку із чим лікарем призначалися їй ліки, але які саме, їй не відомо. Інколи ліки на прохання померлої купляла вона, інколи ОСОБА_11 . Померла останнім часом лежала, багато спала, з сусідами спілкувалася постійно, в тому числі і з ОСОБА_12 Інколи могла не упізнати тих, хто приходив, мала поганий зір та на одне око не бачила зовсім. Від померлої їй відомо, що до неї приходив нотаріус та вона підписувала заповіт, але подробиці щодо заповіту їй не відомі.

Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_13 суду показала, що проживала по сусідству з ОСОБА_5 Наприкінці літа 2017 року стан ОСОБА_5 погіршився, вона стала мовчазна, страждала від болю, жалілася на здоровя, декого могла не упізнати. Як медичний працівник розуміла, що ОСОБА_5 приймає наркотичні засоби. В вересні-жовтні не йшла на контакт. Також вказала, що від померлої дізналася про заповіт на імя ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розповідала їй, що сама вона цей заповіт не підписувала.

Свідок ОСОБА_7 , допитаний судом за клопотанням відповідача, суду пояснив, що тривалий час спілкувався з ОСОБА_16 , яка мала онкозахворювання. Оскільки родичі її не навідували, ОСОБА_2 допомагав їй по господарству. На запрошення ОСОБА_5 та за її проханням в присутності нотаріуса підписував заповіт, за яким усе своє майно вона заповіла ОСОБА_2 Перед посвідченням заповіту нотаріус спілкувався з Гузенко і вона усе розуміла, відповідала на питання нотаріуса. Лише останні дні перед смертю стан її погіршився та вона почала гірше розумітися в розмовах. Особисто йому вона скаржилася на болі в шлунку, жалілася, що лікар робила їй призначення, які не допомагали. Також вказав, що на запрошення Гузенко прийшов з метою оформлення заповіту до будинку ОСОБА_17 . Вдома були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , його дружина, а потім приїхав Бойчук з нотаріусом, який серед інших питань також зясовував у ОСОБА_5 чи є це її остаточним рішенням. При цьому ОСОБА_5 вказала, що оскільки ОСОБА_20 за нею доглядає, то вона бажає лишити йому усе майно та хазяйство. Складений нотаріусом заповіт він зачитав ОСОБА_5 та присутнім вголос особисто та підписав за бажанням ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що прийшла на прохання ОСОБА_5 , з якою знайома з 1970 р., щоб підписати в присутності нотаріуса заповіт. ОСОБА_5 , яка погано бачила, добре розуміла усе, що відбувається. Нотаріус запитував у ОСОБА_5 її згоду на її та ОСОБА_21 присутність в якості свідків посвідчення заповіту на користь Бойчука усього належного їй майна: і хати, і землі. До цього та на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 усе добре розуміла, а стан її погіршився лише за два тижні до смерті.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що на протязі 12 років відвідувала ОСОБА_5 На її прохання була присутня під час оформлення заповіту на користь ОСОБА_14 . Стверджувала, що ОСОБА_5 добре розуміла усе, що відбувається, в тому числі і щодо змісту заповіту, згідно з яким усе своє майно заповідала Бойчуку, про що і говорила нотаріусу. При цьому нотаріус в її та інших осіб присутності задавав ОСОБА_5 . питання щодо її анкетних даних та вона добре відповідала на усі його питання.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що тривалий час ОСОБА_23 була її пацієнтом, хворіла як на загальні, так і на онкозахворювання. З часом, оскільки інші знеболювальні препарати виявилися неефективними, ОСОБА_5 було призначено трамадол в терапевтичних дозах. Вказала, що дія трамадолу в терапевтичних дозах не діє на людину негативно та навіть не має протипоказань до керування автомобілем. З ОСОБА_5 спілкувала по декілька разів на тиждень та може вказати, що ОСОБА_5 усе добре розуміла, мала адекватну реакцію на те, що відбувалося, розумових відхилень не мала.

Свідок ОСОБА_24 суду вказав, що на прохання ОСОБА_5 влітку 2017 р. навідував її та вона жалілася на стан свого здоровя та на те, що племінник, якому вона телефонує, не бере слухавку. Оскільки їй було важко обходитися одній, вирішили домовитися з ОСОБА_25 про її догляд. Кожного тижня він телефоном спілкувався з ОСОБА_5 , але за життя її більше не бачив.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що у зв`язку із погіршенням стану здоровя ОСОБА_5 домовилися з ОСОБА_25 про її догляд. Позивача він у ОСОБА_5 ніколи не бачив, хоча часто її навідував та востаннє бачив її за 3 дні до смерті. ОСОБА_5 добре розуміла усе, що відбувалося навкруги, будь-яких особливостей в її поведінці не було, окрім поганого самопочуття.

Висновком судово-психіатричного експерта №74 від 15.03.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 на час складання заповіту, посвідченого 19.10.2017 р. приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко Д.В. за р.№2100, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 заповіла все своє майно на імя ОСОБА_2 психічними захворюваннями не страждала та могла розуміти значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 19.10.2017 р.

Пояснення допитаних судом свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 узгоджуються як між собою, так і з даними висновку судово-психіатричного експерта №74 від 15.03.2019 року, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Пояснення вказаних свідків не суперечать в тому числі і поясненням свідків позивача - ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які не містять даних про те, що ОСОБА_5 під час посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Крім того, як встановлено судом, вказані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 очевидцями процедури складання та посвідчення заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 не були.

Як вбачається з показань допитаних судом свідків, ОСОБА_5 заздалегідь готувалася до оформлення заповіту на користь ОСОБА_2 та це не було її спонтанним бажанням, про що згідно з поясненнями свідків, присутніх під час посвідчення заповіту, вона і вказала приватному нотаріусу Філіпенку Д.В.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи (заповідача) на випадок своєї смерті.

За правилами ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1257 ЦК України підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення судом того факту, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі. Волевиявлення є відповідним внутрішній волі тоді, коли на його формування не впливають фактори, що могли би викривити уяву особи про зміст правочину, або створити бачення наявності внутрішній волі за її відсутності.

П.18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. „Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно з вимогами ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення регламентовані ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, які під час складання оскарженого заповіту дотримані.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що передбачено ч.3 ст. 203 ЦК України.

Таким чином, дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 як заповідач на момент складання заповіту мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним, відповідало її внутрішній волі та було спрямоване на настання наслідків, зазначених у заповіті на розпорядження належним їй майном на випадок своєї смерті на користь ОСОБА_2 , у зв`язку із чим в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони приватному нотаріусу Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенку Д.В. видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 19 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенком Д.В., реєстраційний номер 2100, про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання рішенням суду у зазначеній вище справі законної сили, застосовані на підставі ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І. ДЕМІНСЬКА

Повне рішення виготовлено 13 червня 2019 року