Запорізький апеляційний суд
провадження № 22-ц/807/2085/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянув у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнення додаткових витрат на дитину та неустойки у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів та додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 в порядку ст.ст.185, 199 СК звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, стягнення додаткових витрат та неустойки у разі виникнення заборгованості. Зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається за контрактом на економічному факультеті Запорізького національного університету та повністю перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач коштів на утримання доньки не надає, просила стягнути аліменти у розмірі 2027 грн. щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років, додаткові витрати на сплату навчання у розмірі 50% від вартості навчання в сумі 5670 грн. щорічно, починаючи з 2018 року та у сумі, на яку буде підвищено плату за навчання на кожний навчальний рік, та стягнути у разі виникнення заборгованості аліментів пеню у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, та у разі прострочення оплати додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 3% річних із простроченої суми.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, починаючи з 26.12.2018 року і до закінчення нею навчання у Запорізькому національному університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суд першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач доньку не утримує, хоча є працездатною особою, Визначаючи розмір аліментів, суд врахував доходи відповідача, його вік, фінансові зобов`язання, потребу доньки сторін у матеріальній допомозі. Вимоги про нарахування пені і застосування індексації за порушення строків сплати аліментів судом залишені без задоволення, оскільки розмір утримання визначено не у твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку відповідача, а отже правила ст. 184 ч.2 СК України не підлягають застосуванню. За положенням ст.196 СК України нарахування пені здійснюється на прострочені платежі за наявності вини платника аліментів і таке нарахування не може бути здійснено на майбутні платежі. Вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання на підставі ст.185 СК України судом визнані необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини врегульовані ст.199 СК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із розміром стягнення, вважає, що визначена судом 1/10 частка від доходів відповідача не забезпечить належного рівня утримання дорослої дочки. На думку позивачки, судом не враховано, що відповідач має коштовну автівку, на яку витрачає значні кошти. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у розмірі ј частки свого заробітку. Просить скасувати рішення в частині визначення розміру щомісячних платежів і стягнути аліменти у розмірі 1/4частки всіх видів заробітку відповідача. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .. вказує, що судом дана правильна оцінка зібраним у справі доказам, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст. ст.. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційним судом має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

За судовим рішенням від 15.09.2009р визначено місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_2 (а.с.126-128).

З 2014 року дочка сторін проживає з матір`ю, судовими рішеннями від 10.06.2014 і 09.12.2015 з батька дитини стягувалися аліменти на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісячно, а з грудня 2015 р.- у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.27-28,78).

Станом на грудень 2018 відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів на суму 5 709 грн., яка утворилася з липня 2017 року (а.с.52).

ОСОБА_3 досягла повноліття та згідно довідки Запорізького національного університету від 05.09.2018 року № 843 є студенткою першого курсу економічного факультету освітнього рівня бакалавр та навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «Облік і аудит» (а.с.8).

Відповідно до Договору № 1030/Д від 14.08.2018 року про надання освітніх послуг вартість навчання ОСОБА_5 у Запорізькому Національному університеті за весь термін навчання складає 45 360 грн. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено з 2018-2019 навчального року по 2021-2022 навчальний рік (а.с.53).

Відповідач працює головним енергетиком в ТОВ «Регіональний центр технічного контролю», його середній заробіток за 2018 рік становить 4 330 грн. (а.с.35).

Даних про розмір доходів позивачки матеріали справи не містять.

Відповідач страждає на хронічні захворювання ендокринної і серцево-судинної системи, з приводу яких перебуває на диспансерному обліку, регулярно приймає лікарські препарати (а.с.32-34).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (у редакції Закону України від 17 травня 2016 року № 1370-VIII, далі - СК України),яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд першої інстанції врахував правила статей 182, 199 СК України,надав оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Установивши, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, врахувавши стан здоров`я відповідача, рівень його матеріального забезпечення, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач витрачає значні кошти на утримання коштовної автівки, його витрати на придбання ліків не є значними, а отже він має можливість сплачувати дочці аліменти у розмірі ј частки, є неспроможними.

За положенням ст.199 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зібраними у справі доказами підтверджена спроможність відповідача надавати утримання своїй дорослій дочці у розмірі, що становить 1/10 частку від його доходів.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: