Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 404/3108/16-ц

провадження № 61-1705св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року у складі судді Панфілової А. В. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області

від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Гайсюка О. В., Дьомич Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання

договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 23 червня 2009 року вжито заходи забезпечення позову у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, шляхом накладення арешту на все майно, що належить

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 31 липня 2009 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 14020053 із виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 23 червня 2009 року та накладено арешт на все майно та цінні папери у межах суми 2 761 778,38 грн, що належать ОСОБА_1 За результатами розгляду цього позову судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку та судом апеляційної інстанції зазначене рішення залишено без змін.

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459515 щодо боржника ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 3 836 083,74 грн штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459688 щодо боржника ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 6 141 674,87 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459011 щодо боржника ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 3 836 083,74 грн штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459780 щодо боржника ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 6 141 674,87 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На момент накладення арешту Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на все майно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , останні були власниками нерухомого майна по 1/4 частини квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 .

У лютому 2016 року позивачу стало відомо, що вказане нерухоме майно всупереч забороні, встановленої ухвалою суду у порядку забезпечення позову, відчужене ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом укладення договору дарування належних їм частин від 28 липня 2009 року на користь ОСОБА_2

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просиловизнати недійсним договір дарування частин квартири

АДРЕСА_2 , укладений 28 липня 2009 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 2420, у частині дарування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належних їм частин, та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що оспорюваний договір дарування, укладений 28 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований у реєстрі за

№ 2420, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О. П., при укладенні договору дарування нотаріусом перевірено повноваження сторін договору, отримано відповідні дозволи служби у справах дітей та перевірено відсутність заборон, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою про забезпечення позову накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у межах заявлених позовних вимог, проте у лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що зазначене майно всупереч забороні, накладеної судом, відчужене ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом укладення договору дарування належних їм частин на користь ОСОБА_2 з метою несплати боргу. Отже, зазначений договір дарування є недійсним, оскільки при його укладенні порушено приписи статті 13 Закону України «Про судоустрій ті статус суддів» та статтю 14 ЦПК України, якою встановлено обов`язковість виконання судових рішень на всій території України.

У лютому 2018 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому заявник просив залишити без задоволення вказану касаційну скаргу, посилаючись на те, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 13 травня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню із ухваленням нового рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 23 червня 2009 року, постановленої у справі за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, накладено арешт на все майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також грошові кошти, у межах заявлених вимог у розмірі 2 761 778,38 грн.

Постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 31 липня 2009 року відкрито виконавче провадження

з виконання вказаної ухвали щодо ОСОБА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 10 жовтня 2013 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Россель», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 71 від 26 червня 2007 року станом на

14 грудня 2012 року у розмірі 6 141 674,87 грн, а також штраф у розмірі

3 836 083,74 грн.

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459515 щодо боржника ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 3 836 083,74 грн штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459688 щодо боржника ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 6 141 674,87 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459011 щодо боржника ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 3 836 083,74 грн штрафу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

14 січня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41459780 щодо боржника ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 08 листопада

2013 року № 2-2542/11 про стягнення 6 141 674,87 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ј частини належала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із договором дарування частини квартири від 28 липня 2009 року,

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали у власність по ј частини у праві спільної часткової власності квартири ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходили із того, що позивачем не доведено, що відповідачам було відомо про встановлену судом заборону на відчуження майна на момент цього відчуження.

Однак із вказаними висновками суду першої й апеляційної інстанцій не можна погодитися виходячи з наступного.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За нормами частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України 2004 року поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України 2004 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Ураховуючи особливості мети забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову в день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України 2004 року).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження суд установлює в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154

ЦПК України 2004 року).

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 05 червня 2018 року № 14-149цс18.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій є помилковими, оскільки договір дарування укладений з порушенням закону, адже на момент укладення спірного договору діяла заборона на відчуження майна ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а саме об`єктом відчуження за цим договором було забезпечено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» у іншій справі (№ 2-7966/09), а тому дарувальники діяли недобросовісно, відчужуючи майно, з метою унеможливлення в подальшому звернення стягнення на це майно на виконання судового рішення.

Висновки судів про необізнаність відповідачів щодо існування ухвали про забезпечення позову не має правового значення, оскільки недодержання сторонами правочину в момент його вчинення вимог частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсності. А тому той факт, що на момент укладення оспорюваного правочину відповідачам не було відомо про існування заборони на таке відчуження та у відповідному державному реєстрі не було зареєстровано обмеження не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що відповідач мав право вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке було об`єктом забезпечення вимог кредитора.

Матеріально правовий інтерес ПАТ КБ «ПриватБанк», який не є стороною оспорюваного договору, полягає у тому, щоб майно, яке відчужене за цим договором, залишалось у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» в іншому провадження висунув вимоги, на забезпечення яких арештовано відчужуване майно.

Оспорюванийдоговір суперечить інтересам держави і суспільства, які полягають у дотримання конституційного принципу обов`язковості судових рішень, а тому підлягає визнанню недійсним.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та постановлення нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки правочин щодо відчуження майна, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час дії ухвали про забезпечення позову, повинен бути визнаний недійсним, адже порушує права позивача та не відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог на підставі статті 412 ЦПК України.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню,то в порядку частини першої статті 141, підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України з

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, а саме: 1 378,00 грн - за подання позову,

1 515,80 грн - за подання апеляційної скарги; 1 653,60 грн - за подання касаційної скарги, а всього - 4 547,40 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування в частині дарування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 належних їм частин квартири

АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 28 липня

2009 року, зареєстрований у реєстрі за № 2420.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користьПублічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подання позову по 459,33 грн, за подання апеляційної скарги по 505,27 грн, за подання касаційної скарги по 551,20 грн, а всього стягнути по 1 515,80 грн із кожного.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик