ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/11960/13-ц

провадження № 22-ц/4809/912/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач)

судді - Єгорова С.М., Кіселик С.А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», представник Бистров С.А.

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року у складі судді Іванової Л.А. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа № 405/11960/13-ц, виданого 25 квітня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору б/н від 28 вересня 2004 року у розмірі 12021,98 грн., а також судових витрат у розмірі 229,40 грн.

Згідно з поданою апеляційною скаргою Банк не погоджується з ухвалою суду першої інстанції від 18 квітня 2018 року, вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року і постановити нову ухвалу, якою заяву банку задовольнити.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року з підстав, що у ній викладені, скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року; відкрито апеляційне провадження у справі.

22 травня 2019 року апеляційним судом закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою банку, справу призначено до розгляду у судовому засіданні; 05 червня 2019 року продовжено строк розгляду справи на п`ятнадцять днів, про що апеляційним судом постановлено відповідні ухвали.

ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не брав, відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

Конверт, яким на адресу боржника, зазначену у апеляційній скарзі, направлялась судова кореспонденція, повернувся з поштовою відміткою про невручення: «Адресат відсутній» (а.с. 93).

На запити апеляційного суду щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , відділом реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького та Управлінням ДМС у Кіровоградській області підтверджено місце реєстрації боржника за адресою, яка зазначена у апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 101-103).

Частинами 3-4 ст. 130 ЦПК України визначено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ч. 1 ст. 131 ЦПК України).

Виходячи із викладених вимог процесуального закону, ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, а тому, згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, його неявка в засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник Банку підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Зауважив, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважної причини, якою є втрата виконавчого документа.

Апеляційним судом враховано, що відповідно до нової редакції Статуту скаржника (а.с. 72-74), 21 травня 2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «ПриватБанк»).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та заслухавши пояснення скаржника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2014 року у цивільній справі № 405/11960/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору б/н від 28 вересня 2004 року у розмірі 12021,98 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 229,40 грн., а всього 12251,38 грн. (а.с. 38-40).

На виконання заочного рішення від 11 березня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано відповідний виконавчий лист у справі, який 25 квітня 2014 року було отримано стягувачем, що підтверджується підписом представника Банку на тексті заяви від 11 березня 2014 року № 22.14.1050/03 (а.с. 43).

27 червня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №405/11960/13-ц, 2/405/2280/13, виданого 25 квітня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда (а.с. 69).

Будь-яких інших матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2014 року №405/11960/13-ц матеріали справи не містять.

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу, згідно якої стягував просив:

- поновити строк виконавчого документу № 405/11960/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда;

- видати дублікат виконавчого документу № 405/11960/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда (а.с. 46-47).

В обґрунтування поданої заяви зазначалося, що при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС, виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату. Із зазначених підстав сторона просить задовольнити заяву.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 18 квітня 2018 року про відмову у задоволенні заяви Банку, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення по суті заяви стягувача в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання обов`язковим, зокрема, є встановлення наявності поважних причин пропуску такого строку, а в частині видачі дублікату виконавчого листа - встановлення факту його втрати та подання заяви про видачу дубліката в межах строку, визначеного для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Разом з тим, Бнком не надано до суду належних доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, що позбавляє суд можливості видати дублікат виконавчого документу, а також надати оцінку поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За змістом поданої апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року, скаржник вважає помилковим висновок суду про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило факту втрати виконавчого листа та що зазначене позбавило суд можливості надати оцінку поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Скаржник вважає, що в матеріалах справи наявні достатні та належні докази втрати банком оригіналу виконавчого документу. Враховуючи наведене, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Відповідно до п. 17.4) ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

На підтвердження наявності підстав для видачі дубліката виконавчого листа Банк посилається на лист заступника начальника Подільського ВДВС міста Кропивницький (колишній Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ) від 19 лютого 2018 року № 5334/13.20-28/12, згідно якого на запит банку орган державної виконавчої служби повідомляє стягувача, що на виконанні у Подільському ВДВС міста Кропивницький перебував виконавчий документ № 405/11960/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 12251,38 грн. Вищезазначений виконавчий документ 04 грудня 2014 року згідно з п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (що втратив чинність) направлений за належністю до іншого органу ДВС (а.с. 50).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що лист органу державної виконавчої служби не є належним доказом втрати виконавчого документа, оскільки містить неповну інформацію.

Апеляційним судом враховано, що відповідно до п.п. 3.1. - 3.3. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 338/7709 (в редакції, що була чинна на час повернення виконавчого документа, далі - Положення), передбачалося, що до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення.

З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру

сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття

виконавчого провадження роз`яснюється таке право, указуються

адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також

ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження

та порядок його використання (п. 5.1. Положення).

Так, з інформації про виконавче провадження № 43812474 щодо виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2014 року № 405/11960/13-ц зокрема вбачається, що 04 грудня 2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачеві на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника).

За доводами Банку, оригінал виконавчого документа на адресу стягувача не надходив.

Таким чином, втрата виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2014 року № 405/11960/13-ц підтверджується належними доказами.

Разом з тим, однією з необхідних умов для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа є встановлення факту звернення до суду із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент подання заяви про видачу дубліката виконавчого документа, строк пред`явлення останнього до виконання був пропущений, а стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого документа вже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення наказу до виконання.

У зв`язку з викладеним, Банк просив визнати поважними причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити вказаний строк. Банк зазначає, що пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання зумовлений об`єктивними причинами, а саме - відсутністю виконавчого документа у стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, процесуальне законодавство не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Колегія суддів приймає до уваги те, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних дій. Клопотання чи заява про поновлення строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Апеляційним судом встановлено, що про відсутність виконавчого документа на виконанні у органі державної виконавчої служби стягувач дізнався з листа заступника начальника Подільського відділу ДВС міста Кропивницький від 19 лютого 2018 року, тому можливість повторно пред`явити виконавчий лист до виконання у стягувача була відсутня.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про відсутність поважних причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та відмовив у поновленні такого строку.

Поряд з цим, за наявності підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд не вбачає законодавчо визначених перешкод для видачі дубліката виконавчого листа у даній справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінка надається як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Керуючись зазначеними вимогами процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши фактичні обставини справи та докази, якими вони підтверджуються, апеляційний суд дійшов висновку, що подана стягувачем до суду першої інстанції заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, колегією суддів враховано також, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

В силу вимог ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви стягувача.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2018 року, - скасувати.

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 405/11960/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Видати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа № 405/11960/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Дьомич

Судді С.М. Єгорова

С.А. Кіселик