Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1430/17 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й.

при секретарі Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №282/1430/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вальчука В.В. в смт.Любар,

встановив:

У грудні 2017 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення із боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, укладеним 29.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в розмірі 300000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 листопада 2016 року набув право вимоги за даним договором.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 закрито в зв'язку з його смертю.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Українська факторингова компанія» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує на те, що наявність заборгованості та її розмір підтверджені належними доказами.

У відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 29.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір на суму 149000грн. із сплатою 15,5 відсотків річних на строк до 26 січня 2018 року.

ОСОБА_2 порушила зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 06.10.2008 року утворилась поточна заборгованість, в зв'язку з чим АКІБ «УкрСиббанк» направив боржнику і поручителю вимогу про дострокове стягнення заборгованості по тілу кредиту і відсотках в розмірі 151855грн.58коп., в якій зазначив, що строк повернення кредиту настав і вся заборгованість повинна бути погашена протягом 30 днів з моменту отримання. ОСОБА_2 отримала вимогу 18.10.2008 року, отже строк виконання зобов'язання настав 18 листопада 2008 року.

17 листопада 2016 року ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло право вимоги за кредитним договором. Згідно наданих позивачем виписок по рахунку та змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є заборгованість по тілу кредиту в розмірі 142781грн.05 коп., а також проценти, нараховані, починаючи з дати укладення кредитного договору.

Як вбачається з вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пеню, комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Отже, вимога про стягнення з боржника процентів, нарахованих за період після 18 листопада 2008 року, є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту і відсотках, заявленій у вимозі банку від 06.10.2008 року, то позивачем до суду першої інстанції подана заява про застосування позовної давності.

З дня настання зміненого кредитодавцем строку виконання зобов'язання (18.11.2008 року) до дня звернення ТОВ «Українська факторингова компанія» з позовом до суду (05.12.2017 року) пройшло більше трьох років, трирічний строк позовної давності сплинув, тому в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках нарахованих до 18.11.2008 року, належить відмовити за пропуском позовної давності.

Оскільки суд першої інстанції відмовив у позові з інших мотивів, за необгрунтованістю вимог, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших підстав. За таких обставин рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити частково, рішення Любарського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» у позові до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках в розмірі 151855грн.58коп., яка існувала станом на 18 листопада 2008 року, за пропуском позовної давності.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: