КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Київ

Справа № 375/998/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2136/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Нечепоренка Л.М. 02 листопада 2015 року в смт. Рокитне, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05 лютого 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 77/МКЗЗ/2008-840.

Згідно із пунктом 1.1 кредитного договору позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 21000,00 доларів США, із розрахунку 14,4 % річних.

Між позивачем та ОСОБА_3 05 лютого 2008 року укладений договір поруки до кредитного договору № 77/МКЗЗ/2008-840.

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки відповідач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання перед позивачем за належне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «Надра» просило стягнути солідарно із відповідачів на користь банку заборгованість за договором від 05 лютого 2008 року № 77/МКЗЗ/2008-840 у сумі 34003,93 доларів США та 298803,95 грн.

Заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором від 05 лютого 2008 року № 77/МКЗЗ/2008-840 у сумі 34003,93 доларів США та 298803,95 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованості за договором, враховуючи, що на підставі ст. ст. 553, 554 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання зобов'язання, тому наявні підстави для задоволення позову.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_2, його представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказував на те, що з поручителя ОСОБА_3 стягнута заборгованість поза межами шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України. З часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та перебіг обрахування встановленого ч. 4 ст. 599 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Датою останнього платежу, відповідно до Графіку, встановлено 03 лютого 2015 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 09 серпня 2015 року, тобто позивач пропустив шестимісячний строк, встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимог до поручителя за кредитом в цілому. Також вказує на те, що судом з відповідачів стягнуто штраф та пеню за одне й те саме порушення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Пеню розраховано в іноземній валюті, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

На підставі викладеного просив скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором від 05 лютого 2008 року № 77/МКЗЗ/2008-840 у сумі 34003,93 доларів США та 35466,74 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 3654,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року рішення Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав на те, що висновки судів першої й апеляційної інстанцій про наявність підстав для стягнення заборгованості з боржника та поручителя за кредитним договором є передчасними, оскільки умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту повинно здійснюватися певними щомісячними платежами, проте суди не застосували строк позовної давності, заявлений у суді першої інстанції при перегляді заочного рішення. Враховуючи, що відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та не брав участі у такому розгляді, така заява підлягає розгляду. Крім того, судами не встановлено, з якого часу повинен обраховуватись строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум та відповідно, чи є чинною порука, оскільки у разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов'язання (чи частини зобов'язання) в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку та залежно від цих обставин вирішувати питання наявності чи відсутності підстав для стягнення заборгованості з поручителя.

В судовому засіданні представник відповідачів - адвокат Масленнікова Т.М. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» адвокат Зінченко О.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 77/МКЗЗ/2008-840, за умовами якого позивач на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надав грошові кошти у сумі 21000,00 доларів США. Відповідач зобов'язався здійснити погашення кредиту щомісячними платежами у строк до 03 лютого 2015 року, зі сплатою 14,4 % річних на суму залишку заборгованості /а.с.5-6/.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_3 укладений договір поруки. Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання перед позивачем за належне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, які витікають з кредитного договору. Строк дії поруки сторонами не визначений /а.с.7/.

Позивач виконав зобов'язання щодо надання кредитних коштів, що підтверджується заявою на видачу готівки відповідача ОСОБА_2 від 05 лютого 2008 /а.с.11/

Відповідач ОСОБА_2 не належним чином виконував свої договірні зобов'язання у зв'язку з чим, станом на 06 липня 2015 року має місце заборгованість за кредитом у сумі 34003,93 доларів США та 298803,95 грн нарахованої пені за умовами кредитного договору/а.с.3-4/. З наведеного позивачем розрахунку також вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено у лютому 2009 року останнє погашення заборгованості по тілу кредиту, проте погашення відсотків за користування кредитом та штрафні санкції сплачувались ним протягом 2010-2013 років, а останній платіж був здійснений 30 жовтня 2013 року.

ПАТ КБ «Надра» звернулось з позовом до суду згідно штампу поштового відділення 27 липня 2015 року /а.с.24/.

Постановою Національного Банку України від 04 червня 2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» /а.с.22/.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

В порядку ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За приписами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно- правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушень: суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В порядку ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З наведених вище обставин справи вбачається, що наявність договірних зобов'язань та факт неналежного їх виконання позичальником визнані сторонами у справі. Відповідачем ОСОБА_2, який є позичальником у зобов'язанні, не оскаржується розмір заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування ним, в ході розгляду справи суду не надано доказів на спростування визначеної позивачем суми заборгованості. А отже пред'явлені позовні вимоги по стягненню заборгованості за кредитом на суму 18241,72 доларів США та заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 15762,21 доларів США слід визнати обґрунтованими. А отже судом першої інстанції вірно визначена сума заборгованості в розмірі 34003,93 доларів США (18241,72+15762,21=34003,93), проте судом не здійснена перевірка наданого позивачем розрахунку, не визначені складові заборгованості.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань позивачем нарахована пеня в розмірі 263337,21 грн, і штраф 35466,74 грн. З умов укладеного між сторонами договору вбачається, що як пеня, так і штраф нараховуються за порушення строків повернення кредиту (п. 9.1, 9.2). А отже позивачем здійснено нарахування двох видів неустойки за одне і те саме порушення, і за один і той самий період часу, внаслідок чого відповідача ОСОБА_2 двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.

Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

А отже одночасне нарахування пені і штрафу за одне і те саме цивільне правопорушення, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства

Відповідна правова позиція неодноразово була висловлена судами вищих інстанцій, зокрема, Верховним Судом України в Постанові від 23 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, Верховним Судом в Постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 216/2813/15-ц, Постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 752/17619/16-ц та ін..

Разом з тим, враховуючи наявність порушення строків сплати відповідачем суми кредиту та відсотків за користування ним неможливо взагалі позбавити позивача права на отримання неустойки за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що передбачено як умовами договору, так і нормами чинного законодавства.

Тому, з метою додержання балансу інтересів сторін у справі, апеляційний суд вважає за доцільне застосування штрафу визначеного п.9.2 Кредитного договору в розмірі 5% від суми заборгованості.

У зв'язку з цим, висновок суду першої інстанції в частині визначення суми несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань в сумі 263337,21 грн, є необґрунтованим.

Здійснюючи перевірку доводів апеляційної скарги та заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, заявленій у суді першої інстанції при перегляді заочного рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що позичальником ОСОБА_2 було здійснено у лютому 2009 року останнє погашення заборгованості по тілу кредиту, проте погашення відсотків за користування кредитом та штрафні санкції було здійснено ним протягом 2010-2013 років, а останній платіж був здійснений 30 жовтня 2013 року. Враховуючи, що позичальником було здійснено як погашення відсотків за користування кредитом, так і сплачено неустойку за порушення зобов'язань, вказані дії є такими, що свідчать про визнання ним свого боргу і також свідчать про переривання позовної давності, зокрема, щодо заборгованості по тілу кредиту. А отже, слід вважати, що останній платіж за умовами кредитного договору був здійснений відповідачем ОСОБА_2 30 жовтня 2013 року, тому початок перебігу строку позовної давності починається саме з цієї дати, і відповідно, на час звернення позивача з позовом до суду 27 липня 2015 року строк позовної давності не сплив. Тому підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у вигляді відмови у задоволені позову не має.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 містить доводи щодо порушення строків пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум. Разом з тим, ОСОБА_2 є позичальником за умовами укладеного ним договору. Поручителем виступає відповідач ОСОБА_3, яка своїм правом на оскарження рішення суду першої інстанції не скористалась, вона не зверталась ні з заявою про перегляд заочного рішення, ні з апеляційною скаргою, хоча її реалізація прав та інтересів в судовому засіданні здійснюється представником.

Наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту, за відсутності якої такий захист не здійснюється. Враховуючи наведені обставини не вбачається наявності порушеного права ОСОБА_2, як позичальника та особи, яка звернулась з апеляційною скаргою, рішенням суду, в частині вирішення позовних вимог пред'явлених до поручителя ОСОБА_3. Тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи неповноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову позивачем до суду першої інстанції було сплачено судовий збір в розмірі 3654, 00 грн, а за подання відповідачем ОСОБА_2 апеляційної скарги 4019,40 грн, враховуючи принцип пропорційності, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 34003,93 доларів США, та 35466,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн. в рівних частках.

Позивач:Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», , Банк отримувача : Головне управління НБУ по Києву і Київській області , МФО Банк отримувача 321024, рахунок отримувача №1, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15

Відповідач: ОСОБА_2, код платника податків НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, код платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.