ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/21150/18

Провадження № 22-ц/818/55/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року у складі судді Зуб Г.А.

у цивільній справі № 640/21150/18 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів, -

встановив:

13.11.2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 року укладений між сторонами, та договір №0861/000732- PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 21.11.2007 року.

16.11.2018 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд до вирішення справи по суті зупинити стягнення за виконавчим листом №6-178/2011 від 06.09.2011 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по Договору кредиту в сумі 1001406,67 та третейського збору у сумі 10414,06 грн., та за виконавчим листом №6-3344/11 від 06.09.2013р., виданим Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 97252,67 грн. заборгованості та 1372,53 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Суд постановив: забезпечити позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №6-178/2011 виданим 06.09.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 1001406 гривень 67 коп., та третейського збору в сумі 10414 гривень 06 коп.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом обрано не належний та не співмірний спосіб забезпечення позову, зазначає, що позивачем подано позов нематеріального характеру, а саме про визнання недійсними кредитних договорів, посилаючись на положення п.п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, зазначає, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, як засіб забезпечення позову, може застосовуватися виключно у тій справі, у якій цей виконавчий документ оскаржується.

Посилаючись на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові №9 від 22.12.2006 року, зазначає, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

ОСОБА_3 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Своє відношення до апеляційної скарги обґрунтовує тим, що скаржник, не є учасником процесу, а оскаржувана ухвала Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019р. жодним чином не порушує його права та інтереси.

Станом на розгляд справи позивач ОСОБА_3 звернувся в рамках справи № 640/21150/18 до Київського районного суду м. Харкова із уточненою позовною заявою, в прохальній частині якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 6-178/2011 від 06.09.2011р„ виданий Дніпровським районним судом м. Києва. За таких обставин, у суду 1 -ї інстанції наявні всі підстави для застосування до спірних правовідносин положення п. б ч. 1ст. 150 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач мотивував її тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. відкрито виконавче провадження № 57293000 з примусового виконання виконавчого листа № 6-178/2011 від 06.09.2011 року , виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 року, та виконавче провадження № 53303521 від 30.01.2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 6-3344/11 від 06.09.2013 року , виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором №0861/000732- PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 21.11.2007 року.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 6-178/2011 від 06.09.2011 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обраний захід забезпечення позову є спів мірним з заявленими позовними вимогами, оскільки виконання вказаного виконавчого листа може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір кредиту №861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 року укладений між сторонами, та договір №0861/000732- PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 21.11.2007 року.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 зазначає, що у випадку визнання кредитних договорів недійсними може бути зменшено його обсяг відповідальності, внаслідок чого виконавчі листи про стягнення суми боргу не будуть відповідати дійсності та в подальшому будуть визнані такими, що не підлягають виконанню.

Судова колегія вважає доводи заявника необґрунтованими з огляду на таке.

Види забезпечення позову передбачені статтею 152 ЦПК України, перелік яких не є вичерпним. Суд може застосувати інші види забезпечення позову, однак вони не можуть суперечити вимогам закону і загальним засадам цивільного судочинства.

На цю обставину звернено увагу судів також в п.2 Постанови №9 від 22.12.2006р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де прямо вказано про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не оскаржується виконавчий лист № 6-178/2011 від 06.09.2011 року , виданий Дніпровським районним судом м. Києва., на підставі якого здійснюється примусове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тобто, позивач не довів, що не вжиття заходів забезпечення позову в даній справі може призвести до неможливості виконання рішення про визнання правочинів недійсними.

Таким чином, вимоги заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №6-178/2011 виданим 06.09.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва не підлягають задоволенню, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_3 , викладеними у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що оскільки скаржник участі у справі не брав, то відповідно він і не є учасником справи, а оскаржувана ухвала жодним чином не порушує його права та інтереси.

Згідно з положеннями частини 1 стаття 352 ЦПК України право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції повністю або частково мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено , що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Таким чином, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції вирішив питання про обов'язки приватного виконавця щодо своєчасного примусового виконання рішення суду.

Доводи ОСОБА_3, що у суду 1 -ї інстанції наявні всі підстави для застосування до спірних правовідносин положення п.б ч. 1ст. 150 ЦПК України , т.я. він звернувся в рамках справи № 640/21150/18 до Київського районного суду м. Харкова із уточненою позовною заявою, в прохальній частині якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 6-178/2011 від 06.09.2011р„ виданий Дніпровським районним судом м. Києва, спростовуються матеріалами справи.

На час розгляду заяви про забезпечення позову, предметом спору, відповідно до поданої ОСОБА_3 позовної заяви, було лише визнання недійсним кредитного договору №861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 року укладеного між сторонами, та договору №0861/000732- PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 21.11.2007 року.

Додана до відзиву уточнена позовна заява, подана до суду 23.01.2019 року, то б то після розгляду заяви про забезпечення позову та прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За таких обставин ухвала Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 про забезпечення позову залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина