Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 226/1203/17

провадження № 61-42459св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

представник стягувача - адвокат Сакун Віталій Анатолійович,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Миргородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сакуном Віталієм Анатолійовтчем, на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області в складі судді Редько Ж. Є. від 06 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Санікової О. С., Канурної О. Д., Мальованого Ю. М. від 01 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Фірсаєвої А. О., посилаючись на те, що за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2017 року її було поновлено на посаді інспектора господарчо-фінансового відділу виконавчого комітету Мирноградської міської ради, у зв`язку з чим було видано виконавчий лист, а постановою державного виконавця від 11 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55352816. Згідно з пунктом 2 вказаної постанови боржнику надавався строк на добровільне виконання рішення суду до 12 грудня 2017 року. Станом на 22 грудня 2017 року державний виконавець не провів жодної дії для виконання рішення суду. Постанова про накладення штрафу та вимога виконати рішення протягом трьох робочих днів не виносилася. Тому просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Фірсаєвої А. О., яка полягає у невинесенні постанови про накладення штрафу на боржника з вимогою виконати рішення у тридцятиденний строк та зобов`язати Фірсаєву А. О . винести постанову про накладення штрафу на боржника з вимогою виконати рішення суду в триденний строк, а також стягнути з рахунку бюджетних асигнувань ВДВС на її користь витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги виходив із відсутності підстав оскаржувати бездіяльність державного виконавця з невинесення ним постанови про накладення штрафу на боржника з вимогою виконати рішення у триденний строк, оскільки здійснювати будь-які дії примусового характеру за виконавчим листом до повноважень Мирноградського міського ВДВС не входило, що виключає необхідність з`ясовувати, чи були поважними причини невиконання відповідачем рішення суду у визначений державним виконавцем строк; крім того, рішення про поновлення стягувача на роботі скасовано апеляційним судом, що виключає його виконання будь-яким уповноваженим на це органом.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Донецької області від 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року - без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що виходячи із встановлених обставин державний виконавець Мирноградського місбкого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області не повинна була приймати до свого провадження виконавчий лист, в якому боржником зазначений виконавчий комітет Мирноградської міської ради, а відповідно і вчиняти будь-які дії, як то відкриття виконавчого провадження, надання строку для добровільного виконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 , а також вирішувати питання про накладення штрафу на боржника та вимагати виконання рішення протягом трьох робочих днів.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 01 серпня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд повинен був з`ясувати причини, чому у проміжок часу, коли судове рішення про поновлення її на роботі було чинним, державний виконавець не проводив дії, необхідні для його виконання.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 226/1203/17 з Димитровського міського суду Донецької області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Димитровсько гоміського суду Донецької області від 06 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мирноградської міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора господарчо-фінансового відділу виконавчого комітету Мирноградської міської ради. Також з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 січня 2016 року по 06 грудня 2017 року в розмірі 55 216 грн. Рішення у частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнень за один місяць, що складає 2 400 грн допущено до негайного виконання.

Відповідно до постанови від 11 грудня 2017 року державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецької області Фірсаєвою А. О. було відкрито виконавче провадження № 55352816 про примусове виконання виконавчого листа № 2/226/475/2017, виданого 06 грудня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора господарчо-фінансового відділу виконавчого комітету Мирноградської міської ради. Згідно пункту 2 постанови боржнику встановлений строк для виконання рішення суду до 12 грудня 2017 року.

Згідно інформації про виконавче провадження, окрім відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/226/475/2017 від 06 грудня 2017 року інші відомості про проведення виконавчих дій відсутні.

Відповідно до постанови начальника Мирноградського міського ВДВС від 28 грудня 2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2017 року про примусове виконання виконавчого листа № 2/226/475/2017 року, виданого 06 грудня 2017 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора господарчо-фінансового відділу виконавчого комітету Мирноградської міської ради, у зв`язку з порушенням розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень в частині підвідомчості була скасована.

28 грудня 2017 року на адресу ОСОБА_1 . державним виконавцем Мирноградського міського ВДВС Фірсаєвою А. О. було надіслано повідомлення про повернення вказаного виконавчого документу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що виконавчий лист підвідомчий відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби. Утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

У пункті 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зазначено, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Відповідно до пункту 4 розділу І зазначеної Інструкції відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби територіальних управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

За таких обставин, правильними є висновки судів попередній інстанцій, що вищевказаний виконавчий лист є підвідомчим Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ пред`явлений не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Виходячи із встановлених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вищевказаний виконавчий лист підвідомчий Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, а відтак державний виконавець Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області не наділений повноваженнями вирішувати питання про накладення штрафу на боржника та вимагати виконання рішення суду протягом трьох робочих днів.

Отже доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сакуном Віталієм Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун