Справа № 682/779/19
Провадження № 2/682/495/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року м. Славута
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, не подав суду клопотання про розгляд справи за його участю, не подав відзив на позовну заяву .
Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.
Встановлено, що з 21.05.2018 р Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (скорочена назва ПАТ КБ "Приватбанк") змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (скорочена назва АТ КБ "Приватбанк").
Реєстрація зміни назви позивача в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відбулась 21.05.2018 р.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як вбачається з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК).
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ч. 2, ч. 3 ст. 642 ЦК).
Відповідач ОСОБА_1 прийняв пропозицію ПАТ КБ "Приватбанк" укласти кредитний договір шляхом підписання заяви № б/н від 18.07.2011 р та погодження з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна" складає між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві про видачу кредиту, не відкликала свою згоду на прийняття пропозиції Банку, отримав у Приватбанку кредит у розмірі кредитного ліміту, встановленого на картковий рахунок на час отримання картки (а.с. 10,11-26).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
18.07.2011 р ОСОБА_1 отримав у Приватбанку платіжну картку - кредитку "Універсальна", що стверджується його підписом у заяві до банку (а.с.10).
Умови кредитного договору та надані Приватбанком розрахунки є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за кредитним договором.
ОСОБА_1 не спростував письмові докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором .
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу та пені суд керується таким.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).
За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами Договору, укладеного між сторонами, а саме п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по Договору на суму від 100 грн.
У той самий час п. 2.1.1.7.6 Договору передбачена також сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов`язань, передбачених Договором, бульш ніж на 30 днів .
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором, укладеним між сторонами, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Водночас, суд приходить до висновку, що тлумачення ст. 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).
У цій справі суд знаходить, що стягнення пені є нерозумним і несправедливим, в тому числі, з урахуванням їх розміру.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 664/2784/15-ц (провадження № 61-4835св18).
Тому суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача штрафу, як цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати - судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 80,48% і складає - 1418,04 грн (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1054, 634, 642, 549 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.