Справа № 426/4642/19
РІШЕННЯ

іменем України

13 червня 2019 року , м.Сватове

ССватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту, який має юридичне значення, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

Встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1970 року перебували у шлюбі. Шлюб зареєстрований в Палаці щастя м. Ворошиловград, про що складений актовий запис № 2833 від 24.10.1970 року. Разом з чоловіком вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 з 1976 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у віці 73 років ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лутугине, Луганської області. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року було встановлено факт смерті чоловіка та заявником було отримано свідоцтво про смерть, видане 07 березня 2019 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. У зв`язку з проведенням за місцем проживання Липових антитерористичної операції, вони були вимушені змінити місце проживання та зареєструватись як внутрішньо переміщені особи за різними адресами, хоча продовжували проживати однією сім`єю. За час сумісного проживання ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка у 14350 грн. був значно більшим від розміру пенсії заявника, яка складає 2036 грн., а тому пенсійні виплати її чоловіка були основним джерелом доходу. Після смерті чоловіка заявник звернулася до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, де вона перебуває на обліку, з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, та їй було роз`яснено, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком. За місцем проживання заявника з чоловіком, ОСОБА_1 зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але, оскільки вони складені на тимчасово неконтрольованій території України в смт. Юр`ївка Лутугинського району Луганської області, тому орган Пенсійного фонду не може врахувати складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином, вирішити дане питання в позасудовому порядку вона не має можливості, тому змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні.

Просить суд встановити факт постійного проживання її з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 не менше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні її чоловіка по день його смерті.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заявника адвокат Пономаренко Н.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснила, що з чоловіком ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1970 року, проживали разом, вели спільне господарство. Проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Вона перебувала на утриманні чоловіка, тому що його пенсія у розмірі більш ніж 14000 грн., була значно більшою за розміром від пенсії, яку отримує вона, у розмірі 2036 грн.

Свідок ОСОБА_3 судовому засіданні пояснив, що знає родину Липових більше 10 років, з чоловіком заявника свідок разом ходив на полювання та разом працював. Заявник та її чоловік проживали разом в с-ще Юр`ївка, Лутугинського району, діти з ними не проживали. Утримував родину чоловік заявника ОСОБА_2 , який отримував шахтарську пенсію, у заявника ОСОБА_1 пенсія була значно меншою.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно був чоловіком заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.1970 року Палацом щастя м. Ворошиловграда (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 07.03.2019 року Сватівським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, серія НОМЕР_2 , чоловік заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Лутугине, Луганської області (а.с.13).

З копії довідки ВПО № 4746 від 06 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1946 року народження, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З копії довідки ВПО № 930- від 27 грудня 2017 року вбачається, що чоловік заявника ОСОБА_2 , 1945 року народження, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 21.09.2004 року, ОСОБА_1 , 1949 року народження отримує пенсію за віком (а.с.14).

Згідно довідки про доходи № 28 від 24.05.2019 року, виданої Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, розмір пенсії ОСОБА_2 у травні-червні 2018 року складав 13730 грн.; у липні-жовтні 2018 року - 14350 грн. (а.с.32).

Таким чином, пенсія померлого чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції ОСОБА_4 ), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в акті про фактичне місце проживання з померлим від 10.04.2019 року, виданого в с-ще Юр`ївка, Лутугинського району, Луганської області приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання та перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту, який має юридичне значення, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт.Білокуракине, вул.Історична, 81 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом останніх п`яти років до дня смерті чоловіка, а саме з 2013 року до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 19 червня 2019 року.

Суддя А.С. Река