печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України Рубель І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України Рубель І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання заявник наголошує на тому, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінстерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 55393614 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинсього районного суду м. Харкова № 638/4258/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по договору № ЕІVХР 000477 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 18.10.2005 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12.03.2008 в розмірі 467 512,59 доларів, що в еквіваленті на гривню становить 3 736 828,13 та заборгованості по договору-анкеті № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від07.07.2008 в розмірі 450 297, 93 Євро, що в еквіваленті на гривню становить 4 740 547,48 та судові витрати зі сплати судового збору 1700 грн., витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Заборгованість за виконавчими документами боржником в добровільному порядку не погашається, вказане рішення суду боржником не виконується.

В судове засідання державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України не з`явився, проте у прохальній частині подання просив проводити судове засідання у його відсутність.

За наведених обставин суд визнав за можливе розглянути подання у відсутність державного виконавця, у відповідності до положень ст. 441 ЦПК України.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінстерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 55393614 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинсього районного суду м. Харкова № 638/4258/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по договору № ЕІVХР 000477 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 18.10.2005 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12.03.2008 в розмірі 467 512,59 доларів, що в еквіваленті на гривню становить 3 736 828,13 та заборгованості по договору-анкеті № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від07.07.2008 в розмірі 450 297, 93 Євро, що в еквіваленті на гривню становить 4 740 547,48 та судові витрати зі сплати судового збору 1700 грн., витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

14 грудня 2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення суду протягом 5 робочих днів з дня відкриття провадження, копія якої у встановленому законом порядку направлена до відома на адресу боржника ОСОБА_1 . Також стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 46 751,26 дол. США, 45 029,79 Євро,182 грн.

З метою забезпечення повного своєчасного виконання судового рішення старшим державним виконавцем відповідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону постановою від 14 грудня 2017 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми стягнення.

В подальшому 11 січня 2018 на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу щодо надання ним пояснень відносно причини невиконання рішень суду, надання протягом 5 днів з дня отримання вимоги декларацій про доходи та майно, повідомлено депозитний рахунок на який можливо перерахувати кошти у рахунок погашення боргу.

Для перевірки наявності майна боржника державним виконавцем надіслано вимогу в усі банківські установи України вимоги щодо надання інформації про всі відкриті рахунки та залишок кошів на рахунках ОСОБА_2 .

11 січня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках АБ «Південний» .

16 січня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках ПАТ «Укрсоцбанк» .

19 січня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках ПАТ «Банк Восток» .

06 лютого 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках АТ «Укрексімбанк» та АТ « Альфа-Банк» .

Також, 06 лютого 2018 року зі ОСОБА_1 стягнуто 1 198,39 витрат на проведення виконавчих дій.

05 березня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка направлена до виконання Управління справами Верховної Ради України.

03 травня 2018 оголошено в розшук майно боржника, автомобіль Смарт (FORTWO)

реєстраційний номер 251RD 275.

ОСОБА_1 на адресу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Департаменту ДВС Міністерства юстиції України подав декларації про доходи та майно фізичної особи, з яких вбачається що боржник володіє нерухомістю, йому належать частки корпоративних прав, задекларував грошові кошти.

Також слід зазначити, що з декларацій, ОСОБА_1 передав фізичній особі 28 млн. грн.., та отримав від ОСОБА_4 5 079 000 грн.

З огляду на викладене, вбачається що боржник мав можливість та наразі має можливість виконати рішення суду, однак цього не здійснює.

Як вбачається з ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вбачається, що боржник ОСОБА_1 - систематично здійснює перетинання державного кордону України протягом 2016-2017.

Матеріали виконавчого провадження містять достатні докази обізнаності боржника, щодо відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України

У своєму Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів подання в добровільному порядку зобов`язання з погашення заборгованості у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 638/4258/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по договору № ЕІVХР 000477 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 18.10.2005 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту № 4 від 12.03.2008 в розмірі 467 512,59 доларів, що в еквіваленті на гривню становить 3 736 828,13 та заборгованості по договору-анкеті № 5006712 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від07.07.2008 в розмірі 450 297, 93 Євро, що в еквіваленті на гривню становить 4 740 547,48 та судові витрати зі сплати судового збору 1700 грн., витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. не виконується, боржник систематично перетинає державний кордон України, здійснює витрати та кошти для здійснення подорожей за кордон, не повідомляє державного виконавця про своє майно. Крім того одним із фактів, який свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду та обставина, що боржник у період невиконання зобов`язань перед стягувачем, передав фізичній особі 28 млн. грн., та отримав від ОСОБА_4 5 079 000 грн.

Відповідно до матеріалів подання визначена до стягнення судовим рішенням сума заборгованості ОСОБА_1 є достатньою для виникнення бажання у боржника залишити територію України.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Аналізуючи наведені обставини, зміст подання подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України Рубель І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , та доданих до нього документів, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 441, 461 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України Рубель І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон України, до виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 55393614 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинсього районного суду м. Харкова № 638/4258/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби м. Києва Міністерства юстиції України Рубель І.В. вул. Городецького,13, м. Київ, 01001.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали складено 18 червня 2019 року.

Суддя О.М. Соколов