КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/8341/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Ул'яновська О.В.
Унікальний №759/2497/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів в частині від заробітку відповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, визначених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, з 2500 грн. у твердій грошовій сумі на ј частину від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Позивач вважає, що розмір аліментів, який був встановлений рішенням суду, не є достатнім, оскільки витрати на утримання дитини значно зросли. При цьому, матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки останній працевлаштувався в ТОВ «Інтертоп Україна» та має високий місячний дохід, ј частина від якого значно перевищуватиме 2500 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, з 2500 грн. у твердій грошовій сумі на ј частину від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить зазначене рішення суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, змінивши розмір аліментів до 1/16 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно.

Скаржник посилається, на те, що позивачем не доведено наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів. При цьому, скаржник не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, однак вважає, що розмір аліментів, визначений судом(1/4 частина від місячного доходу відповідача, що складає близько 10 000 грн.), є завищеним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 15.07.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року.

Від шлюбу мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Позивач вважає, що розмір аліментів, який був встановлений рішенням суду, не є достатнім для забезпечення дитини усім необхідним для гармонійного розвитку, а матеріальний стан відповідача, після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, значно покращився.

Задовольняючи позов про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що в матеріалах справи знайшло своє підтвердження наявність обставин, необхідних для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України.

Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, указане положення поширюється на правовідносини, коли особа вперше звертається з позовом про стягнення аліментів.

У випадку, якщо позивачем заявлені вимоги про зміну раніше встановленого судовим рішенням розміру аліментів, такі правовідносини регулюються положеннями ст. 192 СК України, за змістом положень якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої із обставин, зазначеної в ст. 192 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі №6-143цс13.

Між тим, виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України та зазначеної вище постанови Верховного Суду України, слід дійти висновку про те, що зміна розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження допускається у випадку наявності підстав для такої зміни, що визначені в ст. 192 СК України, а саме: у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку об`єктивно вбачається факт зміни майнового стану сторін спору.

Зокрема, з пояснень сторін слідує, що на момент ухвалення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року платник аліментів не був офіційно працевлаштований та мав мінливий і нерегулярний дохід.

Проте, на момент розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 працевлаштований в ТОВ «Інтертоп Україна» на посаді начальник сектору, а його середній місячний дохід у 2018 році, після сплати податків та інших обов`язкових платежів, становив понад 41 000 грн. /а.с. 89/.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зміна обставин щодо працевлаштування та заробітної плати відповідача суттєво впливає на його матеріальний стан, з чого слідує, що ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі, який перевищує розмір аліментів, стягнутих рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року.

При цьому, погоджуючись з судом першої інстанції в частині зміни розміру аліментів саме до ј частини від місячного доходу відповідача, колегія суддів керується наступним.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.ч. 2-3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, указана вимога з набранням чинності нової редакції ЦПК, може бути пред`явлена як в наказному, так і позовному провадженні.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у порядку наказного провадження та при видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Із системного аналізу зазначених вище норм права слідує, що законодавець передбачив гарантоване(без дослідження обґрунтованості заявлених вимог по суті) право дитини на отримання аліментів у розмірі ј частини доходу платника аліментів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що стягнення меншої частини від доходу платника аліментів у позовному провадженні можливе, якщо відповідач доведе, що в силу об`єктивних причин, як-то матеріального стану або стану здоров`я, він позбавлений можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Між тим надані відповідачем документи не свідчать про неспроможність відповідача сплачувати визначений судом першої інстанції розмір аліментів.

Зокрема, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатної матері та бабусі, оскільки непрацездатні особи перебувають на державному пенсійному забезпеченні.

Крім того, судом правомірно не взято до уваги довідку відповідача про його стан здоров`я від 22.02.2019 року/а.с. 88/, оскільки на запитання суду першої інстанції в судовому засіданні відповідачем текст зазначеної довідки спростовано, зокрема, зазначено, що хвороба не у прогресуючій стадії, а мають місце лише залишкові зміни туберкульозу лімфатичних вузлів. Також, у довідці не зазначено, що хвороба представляє небезпеку для оточуючих.

Таким чином, відповідачем не доведено ту обставину, що він не має можливості виконувати покладений на нього законом обов`язок з утримання дитини шляхом сплати аліментів у розмірі ј частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно.

З огляду на викладене та враховуючи усі встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість судового рішення, яке не може бути скасоване з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: