Справа № 196/766/19
№ провадження 2-з/196/16/2019
УХВАЛА

18.06.2019 смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.,

за участю секретаря - Шевченко Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №196/766/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі №196/766/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно.

В заяві про забезпечення позову просить:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, уповноваженим діяти в їх інтересах, а також будь-яким іншим особам, крім неї, здійснювати у будь-який спосіб відчуження транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Доцільність застосування заходів забезпечення позову мотивує тим, що 13 червня 2019 року нею до Царичанського районного суду Дніпропетровської області подано позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно, в якій вона прохає суд:

- визнати недійсною довіреність НМА №544902 від 28 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Корнієнком Ю.В., зареєстровано в реєстрі за №201, видану від імені ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 16 лютого 2011 року за ОСОБА_1 зареєстрованого автомобіль марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 до органу Національної поліції було подано заяву про викрадення в неї вказаного автомобіля, що підтверджується талоном-повідомленням №120050 від 15.02.2017 року.

Потім, було виявлено, що приватним нотаріусом Корнієнко Ю.В. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 , відповідно до якої інших осіб уповноважено розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом.

При цьому, ОСОБА_1 вказана довіреність не підписувалась.

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 до Томаківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення за фактом підроблення офіційного документа, а саме вищевказаної довіреності, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000089 від 04.03.2019 року.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Частиною 3 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги про забезпечення позову повністю та прохала їх задовольнити.

Суддя, заслухавши думку заявника, вивчивши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Так, у цивільній справі № 196/766/19 позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо дійсності довіреності НМА №544902 від 28 березня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Корнієнком Ю.В., зараєстрованої в реєстрі за №201, виданої від імені ОСОБА_1 , відповідно до якої уповноважено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися від іменті ОСОБА_1 належним останній відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 16.02.2011 року автомобілем марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову ... мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Оскільки предметом позову є майно, на яке просить позивач накласти заборону вчиняти дії, суд вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними, та, з урахуванням того, що до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи щодо збереження цього майна, тому суд дійшов висновку, що змінена заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, та, з урахуванням позовних вимог, необхідно до вирішення справи по суті заборонити будь-яким особам, крім позивача ОСОБА_1 здійснювати у будь-який спосіб відчуження транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За даних обставин суд приходить до переконання про необхідність повного задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.149-153, 258, 260, 353, 354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №196/766/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності на майно, задовольнити повністю.

Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, уповноваженим діяти в їх інтересах, крім ОСОБА_1 здійснювати у будь-який спосіб відчуження транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Vito", тип пасажирський-В, номер кузова (шасі, рами) VIN- НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2148, тип пального дизель, колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на Царичанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській.

Копію ухвали направити для негайного виконання Царичанському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській, відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та заявникові позивачеві ОСОБА_1 , для відома.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Боржник - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ).

Боржник - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.М. ГУДИМ