Справа № 459/2221/19
Провадження № 2/459/1021/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона є матір`ю повнолітнього сина ОСОБА_2 .. Зазначає, що їй 76 років, з 1998 р. є пенсіонером за віком, єдиним доходом є пенсія, яка станом на 02 серпня 2019 р. складає 2205, 00 грн., інших джерел доходу в неї немає. Розмір пенсії, яку вона отримує, не дає змоги забезпечити її усім необхідним, оскільки самостійно сплачує за комунальні послуги, забезпечує себе медикаментами у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Відповідач добровільно ніякої допомоги не надає, отримує шахтарську пенсію, власної сім`ї не має та ніколи не мав, неповнолітніх дітей на утриманні також немає. Всі ці обставини є підставою для утримання її повнолітнім сином. У відповідності до ст. 202 СК України просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.08.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.10.2019 р. на 14:10 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, без виклику сторін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подали.

Відповідач відзиву та будь-яких інших заяв чи клопотань не подавав.

У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підстверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та довідки Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області №3692 від 02.08.2019 року, позивачка є пенсіонером та знаходиться на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком, розмір якої за шість місяців становить 13 135,10 грн. (лютий 2019 р. 2 105, 85 грн., березень-липень 2019 р. по 2 205, 85 грн.).

Зі змісту позовної заяви випливає, що щомісячний дохід позивачки не дозволяє їй забезпечити достатній життєвий рівень, лікування, оплату житлово-комунальних послуг, тощо.

Згідно із ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України).

Вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Згідно з нормою ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 СК України.

Таким чином, обов`язковими умовами та підставами покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків є: 1) діти досягли вісімнадцяти років; 2) батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; 3) батьки потребують матеріальної допомоги; 4) відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Умовою виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання батьками доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Згідно з положеннями чинного законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік.

Так, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 липня 2019 року становить 1 564,00 грн..

Натомість розмір пенсії позивачки перевищує суму прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та складала в середньому у 2019 р. (лютий-липень) 2205,85 грн. на місяць.

Згідно висновків й міркувань Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової плати Касаційного цивільного суду, що викладені у постанові від 16.04.2018 р. по справі № 759/1315/17 (провадження № 61-1039св18), особа, яка отримує пенсію за віком у розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, не є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні ст. 202 СК України.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Позивачкою до матеріалів справи долучено ряд копій квитанцій щодо оплати комунальних послуг та придбання лікарської продукції, з яких вбачається одиничний випадок сплати коштів на суму 532,17 грн., в інших випадках середній розмір сплати коштів не перевищує 281,00 грн.. Більше того, з наданих доказів не вбачається, що у всіх випадках оплати, платником є виключно позивачка.

Інших доказів, які б підтверджували те, що позивачка потребує матеріальної допомоги, що є однією із обов`язкових умов покладення на повнолітніх дітей обов`язку утримувати своїх батьків, суду не надано.

Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували родинні стосунки між сторонами, та докази перебування у позивачки інших повнолітніх дітей, до яких вона не пред`явила позов.

За таких обставин та міркувань суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.10.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський