РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григор`єва Б.П.

при секретарі - Максимовій Т.І.

за участю представника позивача Халабурдіна ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Василинич ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить : витребувати із чужого незаконного володіння відповідача квартиру АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на 1/6 частину цієї квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що батьками позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час шлюбу набута у власність спірна квартира. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , внаслідок чого відкрита спадщина , до якої увійшла Ѕ частки спірної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом є сини ОСОБА_7 позивач ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 та третя особа - її чоловік ОСОБА_6 21.12.2006 року свідоцтво про право власності на спірну квартиру на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради №307-89 отримав ОСОБА_8 Є.В. Після чого ОСОБА_6 відчужив дану квартиру на підставі договору купівлі- продажу від 16.05.2012 року відповідачу ОСОБА_5 . Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року , свідоцтво про право власності на квартиру від 21.12.2006 року видане ОСОБА_6 та договір купівлі- продажу від 16.05.2012 року визнані недійсними. Отже після смерті ОСОБА_7 до складу спадщини увійшла Ѕ частки квартири , з якої 1/6 частка за законом повинна перейти у спадок позивачу. Позивач у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини , але не отримав свідоцтво про право на спадщину . Будь якої згоди на відчуження квартири позивачем не надавалося. Таким чином , квартира була придбана відповідачем у ОСОБА_6 ,який не мав права відчужувати дану квартиру , що підтверджено , зокрема рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.05.2014 року , поза волею позивача. Крім того, на сьогоднішній день відповідач фактично володіє квартирою не маючи для цього будь-яких правових підстав , оскільки договір купівлі- продажу квартири визнано недійним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд ,вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №6907961 від 17.10.2006 року , після смерті ОСОБА_7 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сьомою ХДНК заведена спадкова справа №40870500 за №953/2006.

Як вбачається з матеріалів справи , 21 грудня 2006 року Комінтернівською районною в м. Харкові радою , видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішенням виконавчого комітету Комінтернівського районної в м. Харкові ради від 21.11.2006 року за №307-89 на ім.,я батька позивача - ОСОБА_6 .

16 травня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі- продажу,який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А, р. №868, відповідно до якого ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна від 07.12.2016 року , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5 .

Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно , видане ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради за №307-89 від 21 грудня 2006 року та договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 травня 2012 року , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. визнані недійсними.

Даним рішенням встановлено , що квартира АДРЕСА_2 була спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Отже, після смерті ОСОБА_7 до складу спадщини увійшла Ѕ частка квартири з якої 1/6 частка за законом повинна перейти у спадок позивачу.

Як встановлено цим же рішенням апеляційного суду , позивач 06 жовтня 2006 року звернувся до Сьомої ХДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано на ім`я відповідача ОСОБА_5 . Вказані обставини дають право позивачеві звернутися до суду з вимогами про визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Як вбачається із ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Верховний суд України у справі за № 6-164цс12 висловив правову позицію, що в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Згідно вимог ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1ст.388ЦК України.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Згідно ч.1 ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо захисту власності передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому, обмеження у праві власності, припинення права власності можливо лише за підставами та в порядку, встановленому актами, що мають статус закону.

Отже, відповідно до ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

За національним законом зміст права власності складається з трьох повноважень: володіння, користування й розпорядження. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд.

Стаття 1 Першого Протоколу гарантує право на вільне володіння своїм майном, зокрема, нерухомим, а саме «існуючу» власність (Van Der Mussele v. Belgium, judgment of 23 November 1983, Series A, No.70).

Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу, за своєю суттю, є гарантією права власності, оскільки право розпоряджатися своїм майном загальний та принциповий аспект права власності (Marckx v. Belgium, judgment of 13 June 1979, Series A, No.31).

Ця норма застосовується лише до існуючого майна конкретної особи, і не гарантує права на отримання майна.

Основною метою статті 1 Першого Протоколу є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень принципу безперешкодного користування своїм майном.

Позивач у встановленому законом порядку та в строк подав заяву про прийняття спадщини, але не отримав свідоцтво про право на спадщину, що не є його обов`язком, а є правом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином позивачу перейшла у власність 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 та з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову про витребування цього майна з чужого незаконного володіння відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. Так позивачем були понесені наступні судові витрати судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2993,40 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 3292,74 грн., судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3592,09 грн., а всього позивач поніс судових витрат на суму 9878,23 грн, які в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі ст.ст. 12, 203, 386-388, 655, 656, 1216-1218, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України,ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Витребувати із володіння ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 9878,23 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлений 17.10.2019 року.

Суддя: Б. П. Григор`єв