Справа № 372/598/19
Провадження № 2-860/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

справа № 372/598/19

за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Обухівське автотранспортне підприємство 13238», третя особа Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

15.02.2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ПАТ «Обухівське автотранспортне підприємство 13238», третя особа Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку заробітної плати у відповідності з діючим на той час законодавством та надати позивачу нову довідку згідно його вимог, зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження в період ліквідації аварії на ЧАЕС та видати йому нову довідку встановленого зразка врахувавши такі виплати та доплати: оплату за роботу в зоні відчуження по підвищеній на 100% тарифної ставки з урахуванням середньої кратності 2,77, підвищення тарифної ставки на 25% за роботи в районах з підвищеною радіоактивністю з урахуванням середньої кратності 2,77, доплату за роботу в зоні відчуження у вихідні дні та надурочні години в подвійному розмірі, з підвищенням тарифної ставки на 25% з урахуванням середньої кратності 2,77, виплату добових в розмірі 3,50 крб. за добу, виплату премії в розмірі 400 крб. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що в період з 29.12.1986 року по 19.01.1987 року позивач був направлений у відрядження Обухівським автотранспортним підприємством №13238, ОСОБА_5 працював водієм, для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При виконанні своїх обов`язків приймав участь в заходах по дезактивації техніки і забруднених ділянок місцевості (перевозив дозиметристів, які визначали забруднені ділянки). В результаті робіт в зоні високої радіоактивності, позивач захворів та став інвалідом 2 групи. З 2011 року позивач отримує пенсію для інвалідів - учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, яка йому нарахована із заробітку отриманого за роботу в зоні відчуження по ліквідації аварії. Вивчаючи законодавство та судову практику щодо пенсійного забезпечення із розміру відшкодування фактичних збитків, позивач прийшов до висновку, що в довідці про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, яка видана відповідачем в 2011 році, не правильно визначено розмір його фактичної заробітної плати за роботу у зоні відчуження, оскільки передбачені діючим на той час законодавством ряд виплат за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачу не були включені в розрахунок. На підставі вказаної довідки Обухівським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України позивачу була нарахована та виплачується пенсія, яка на його погляд значно занижена. В довідці про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 01.01.1987р. по 19.01.1987р. не було враховано: оплату праці за роботу в зоні відчуження по підвищенню до 100% тарифної ставки, підвищення тарифної ставки до 25% за роботи в районах з підвищеною радіоактивністю, оплату праці за роботу в зоні відчуження у вихідні дні та надурочні години в подвійному розмірі з урахуванням кратності, підвищення тарифної ставки на 100% та 25%, виплату добових в розмірі 3,50 крб. за добу, виплату премії в розмірі 400 крб. В зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з заявами 03.12.2018 року за вх. № 25 та 26.12.2018 року вх. № 31 з проханням провести перерахунок заробітної плати за період роботи в зоні відчуження та видати йому довідку про заробітну плату відповідно до діючого законодавства на той час, врахувавши всі надбавки, доплати та премії. Позивачу, на його вимоги по видачі нової довідки відповідачем листами № 91 від 20.12.2018 року та № 6 від 24.01.2019 року, було відмовлено. Тому, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 19.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав вказаних в позовні заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, та вказувала на те, що довідка робилася з первинного документу табелю обліку робочого часу, всі наявні на той час дані, та виплати при її складенні були враховані.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відсутні підстави для перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження в період ліквідації аварії на ЧАЕС позивача та підстав видачі нової довідки, оскільки нові дані які просить зазначити позивач у новій довідці будуть суперечити розрахунковим документам (відомостям) про нараховану та сплачену заробітну плату в той період, та не відповідатимуть фактичним даним сплаченої заробітної плати позивача, іншого чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, заслухавши думку позивача та представників сторін, покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначили що на час перебування в Чорнобилі позивач разом зі свідками возили дозиметистів міряти радіацію, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював водієм легкового автомобіля Обухівського АТП 13238 на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986-1987 роках, з 29.12.1986 року по 19.01.1987 року, що підтверджується маршрутним листом та копією довідки.

ОСОБА_4 з 27.10.2011 року встановлено ІІ групу інвалідності з причиною інвалідності захворювання пов`язане з роботами по ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 , копією довідки сер. Кио-1 № 0396484, та копією виписки з акту огляду МСЕК до даної довідки.

03.11.2011 року позивач отримав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 серія НОМЕР_2 с.

03.12.2018 року та 26.12.2018 року позивач ОСОБА_4 звертався до відповідача ПАТ «Обухівське автотранспортне підприємство 13238» з заявами про проведення перерахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження та видачу йому довідки про заробітну плату відповідно до діючого на той час законодавства, врахувавши всі надбавки, доплати та премії. На що, 20.12.2018 року та 24.01.2019 року позивачу листами було відмовлено, оскільки довідка про фактичну заробітну плату за роботу в зоні відчуження була складена вірно, з врахуванням чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У статті 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов`язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спори на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що ОСОБА_4 не довів і не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки зазначення нових сум на яких наполягає позивач буде мати суттєві розбіжності з довідкою згідно якої вже була призначена пенсія і яка була видана на основі первинних документів з детальним розрахунком які зберігаються у відповідача.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 158, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Обухівське автотранспортне підприємство 13238», третя особа Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 06.06.2019 року.

Суддя: