Справа № 212/4243/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради, орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міського районної у місті ради про визначення місця проживання дітей,
22 травня 2019 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання останньої.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 має двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком яких є відповідач. Шлюб з відповідачем на даний час розірвано. Позивачка разом з малолітніми дітьми проживає у квартирі ,яка належить їй та її матері на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач іноді погрожує їй, що забере дітей, з метою примушування її подарувати йому частку квартири. За таких умов, вона змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки бажає у судовому порядку визначити місце проживання малолітніх дітей разом із нею.
Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міського районної у місті ради про визначення місця проживання дітей Біла А.В. подала до суду висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, який просила врахувати під час ухвалення рішення у справі.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність та прийняти рішення у справі з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної в місті ради.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Судом встановлено, що, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 20.11.2010(а.с.10).
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_2 від 13.05.2011 та Серії НОМЕР_3 від 20.11.2012 відповідно (а.с.13,14).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 від 23.12.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб 23 грудня 2017 року, про що складено актовий запис №257. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 прийняла прізвище ОСОБА_6 (а.с.11).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року по теперішній час. Разом із нею проживають діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які проживають без реєстрації, що підтверджується актом ТОВ «Сітісервіс-КР» дільниці №1 від 15.05.2019 (а.с.15).

Відповідно до характеристики на учня 1-А класу ОСОБА_5 , КЗШ І-ІІІ ступенів №1, ОСОБА_4 навчається у КЗШ №1 з вересня 2018 року. Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 часто відвідують школу, цікавляться успіхами у навчанні, допомагають сину адаптуватися до школи, приймають активну участь в житті класу та школи, належним чином виховують сина. З початку перебування ОСОБА_5 у школі, ОСОБА_2 ніколи у заклад не приходив (а.с.17).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2000 №у786 (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_5 від 28.03.2002 шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 розірвано 28 березня 2002 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 прийняла прізвище ОСОБА_6 (а.с.19).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2018 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пушкою І.В. відкрито виконавче провадження №57251583 за виконавчим листом №2/212/600/16 виданий 01.09.2016 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с.20).

ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання дітей та станом на 01.9.2018 року має заборгованість у розмірі 77573,38 гривень, що підтверджується розрахунком по аліментам Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.21).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 25.06.2019, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, за місцем мешкання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , у квартирі мешкають ОСОБА_4 , ОСОБА_15 - бабуся, квартира складається із 4 кімнат. Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі не мешкають. У квартирі є окрема кімната, в наявності великий диван, шафа, стільці, комп`ютер, та все необхідне. Батько любить своїх дітей, бажає з ними спілкуватися, не заперечує щоб діти проживали разом із матір`ю. Батько бажає приймати участь у вихованні дітей. (а.с.57).

Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування,вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із матір`ю, ОСОБА_1 , про що складено висновок від 06.09.2019 №8/33-3154 (а.с.59).

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи убачається про відсутність існування між колишнім подружжям конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

Як вбачається із акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 , останній пояснив, що він не заперечує проти проживання дітей з матір`ю, бажає спілкуватися із дітьми.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з матір`ю, які фактично проживають з нею, буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи та позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно договору про надання правової допомоги від 20.05.2019 року, квитанції про сплату витрат на правничу допомогу та розрахунку таких витрат, позивач понесла витрати пов`язані із розглядом справи у сумі 10015,20 гривень.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 грн., а також витрати пов`язані з правничою допомогою на користь позивача у повному розмірі, тобто у сумі 10015,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 29,31 ЦК України, ст.ст. 19,141,160, 161 СК України, ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 141, 259, 264-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради, орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міського районної у місті ради про визначення місця проживання дітей, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації та проживання їх матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) та судові витрати пов`язані з правничою допомогою у сумі 10015 грн. 20 коп. (десять тисяч п`ятнадцять гривень 20 копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .

Треті особи: Виконком Покровської районної в місті ради, , м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2.

Виконком Центрально-Міської районної в місті ради, , м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївськаа, буд. 27.

Повне судове рішення складено та підписано 22 жовтня 2019 року.

Суддя: О. Н. Борис