Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року місто Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І..,

при секретарі Бридня О.Л.,

за участі:

представника позивача Мірошникової О.А.

представника відповідача Перекрестова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в свої інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 в свої інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договіру купівлі-продажу жилого будинку від 04.07.2006 року, зареєстрованого Волноваським бюро технічної інвентарізації 21.08.2007 року та три земельніх ділянок загальною площею 5,620 га, кадастрові номери № НОМЕР_1 , які розташовані на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належалі померлому на підставі Державного ату на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.01.2008 року. Позивач, її малолітня донька ОСОБА_2 та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців за законом не має. У встановлений законом строк вона з відповідачкою звернулися до приватного нотаріуса с заявою про прийняття спадщини. Однак оформити своє спадкове право не змогла, оскыльки постановою приватного нотаріуса від 15.08.2018 року, їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, т.я. нею не надано оригінали правовстановлюючих документів на спдкове майно, а лише тільки копії. За час життя оригінали документів спадкодавцем були втрачені, тому вона вимушена звернутися до суду.

Позивачка вважає, що оскільки житловий будинок був придбаний нею та спадкодавцем за час шлюбу, то її доля у спільній сумісній власності складає Ѕ частину будинку. Ѕ частина належить спадкодавцю і відповідно є спадковим майном.

Тобто, частка відповідача складає 1/6 частини житлового будинку та 1/3 частини земельної ділянки.

4/6 будинку за законом повинні перейти у її власність, а 1/6 частина у власність її з спадкодавцем неповнолітньої доньки.

Вона разом з донькою проживає в цьому будинку, тому просила суд поділити спадкове майно таким чином : визнати за нею право власності на 5/6 частини житлового будинку зі всіма надвірними будівлями та спорудами та право власності на земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,050 га, кадастровим № НОМЕР_4 площею 0,840 га, які розташовані на території Сонячної (Краснівської) ради Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за малолітньою ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку та право власності на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_5 площею 1,97 га, яка розташована на території Сонячної (Краснівської) ради Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Залишити за відповідачкою на праві власності частину земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_5 площею 2,76 га, розташованої на території Сонячної ( Краснівської) ради Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Припинити право відповідачки на 1/6 частину в спадковому майні: у житловому будинку за всіма надвірними будівлями та спорудами.

Під час проведення підготовчого судового засідання 07.12.2019 року позивач надала суду уточнюючу позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача витрати, які були понесені нею на поховання спадкодавця у розмірі 11 533 грн.

Під час проведення підготовчого судового засідання 18.03.2019, відповідач ОСОБА_6 надала суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав батьку на праві особистої приватної власності, земельні ділянки загальною площею 5,620 га розташовані на території Сонячної ( Краснівської ) сільської ради Волноваського району Донецької області, ділянка № НОМЕР_6 площею 4,730 га , кадастровий номер № НОМЕР_5 , земельна ділянка № НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , земельна ділянка № НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий № НОМЕР_4 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є вона, сестра по батькові ОСОБА_2 , його дружина - позивач за первісним позовом. Вони подали до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини. 04.08.2017 року нотаріус відкрила спадкову справу № 138/2017 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . 23.01.2019 року від приватного нотаріуса Кузуб Ю.В. їй стало відомо, що Волноваський районний суд розглядає справу стосовно спадщини, у звязку з чим звернулася до суду з зустрічним позовом. Вважає, що вимоги позивача незаконні і порушують її право власності.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тому, частка кожного із трьох спадкоємців за законом становить 1/3 частину від складу спадкового майна.

Вважає, що її частка від складу спадкового майна складає 1/3, а не 1/6 частка як зазначає позивач. Факт придбання майна під час шлюбу автоматично не відносить це майно до спільної сумісної власності подружжя.

Свої длводи мотивує тим, що, із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сімї існує у двох правових режимах: це спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Відповідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 04.07.2006 року її батько придбав за свої особисті гроші у особисту приватну власність жилий будинок. Згідно п.3 ч.1 ст. 57 СК України майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто-є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Тому, вимоги позивача про визнання за нею права власності 5/6 частин вищевказаного будинку в порядку спадкування за законом позбавляє її та її сестри законних часток у спадщині. У звязку з чим просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спадкового майна, а саме: на 1/3 частину житлового будинку, на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 4,730 га га кадастровий номер № НОМЕР_5 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий № НОМЕР_4 , які розташовані на території Сонячної ( Краснівської ) сільської ради Волноваського району Донецької області. В задоволенні позовних вимог по первісному позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача -адвокат Мірошникова О.А. За первісним позовом на заявлених позовних вимогах наполягала, позовні вимоги за азустрічним позовом задовольнити частково.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, за участю представника-адвоката Мірошникової О.А.

Відповідачка ОСОБА_6 за первісним позовом в судове засідання не зявилась, просила справу розглядати без її участі, за участю представника -адвоката Перекрестова В.І. Просила в позові за первісним позовом відмовити, на зустрічних позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача-адвокат Перекрестов В.І. в задоволенні позвоних вимог за первісним позовом просив відмовити, на задоволені зустрічних позовних вимогах наполягав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14.06.2005 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , що вбачається з свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_9 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції 29.01.2008 року, актовий запис № 55.(а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_10 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції 29.01.2008 року, актовий запис № 70.(а.с.11).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_11 виданого Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11.07.2017 року, актовий запис № 569.(а.с.10).

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,30 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 04.07.2006 року, зареєстрованого Волноваським бюро технічної інвентаризації 21.08.2007 року на праві приватної власності.(а.с.14).

Три земельні ділянки загальною площею 5,620 га, ділянка № НОМЕР_6 площею 4,730 га кадастровий номер № НОМЕР_5 , земельна ділянка № НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , земельна ділянка № НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий № НОМЕР_4 , які розташовані на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому ОСОБА_5 на підставі Державного ату на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.01.2008 року.(а.с.15).

Постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. № 908/02-31 від 15.08.2018 року у видачі свідотцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_1 діючої від свого імені та як законний представник від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.(а.с.9).

Судом оглянуто у судовому засіданні спадкову справу № 138/2017 заведену 04.08.2017 року за № 386 на підставі заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_1 діючої як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які є спадкоємцями на спадщину по закону.

Отримати дублікати правовстановлюючих документів на теперішній час неможливо, оскільки їх отримати може власник майна.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст. 1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 був придбаний позивачем за первісним позовом та спадкодавцем за час шлюбу, то її доля у спільній сумісній власності складає Ѕ частину будинку.

Інша Ѕ частина будинку належить спадкодавцю і відповідно є спадковим майном.

Отже з представлених письмових доказів вбачається, що в період зареєстрованого шлюбу на підставі договору купівлі-продажу на відповідача було оформлено право приватної власності на будинок АДРЕСА_1 . Таким чином, суд вважає, що доля позивачки за первісним позовом на спадкове майно: житловий будинок складає 4/6 частини, на земельні ділянки по 1/3 частині, доля неповнолітньої доньки спадщина складає з 1/6 частини будинку та по 1/3 частині земельних ділянок. Тому заявлені вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Вимоги позивача, що стосується стягнення з відповідача витрат, які були потрачені нею на поховання спадкодавця у розмірі 11533 грн. також підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 року "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Щодо розміру витрат на встановлення пам`ятника, які підтверджуються накладною від 28.08. 2018 року на суму 17900 грн., суд виходить з наступного.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди , витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Питання стандартизації надмогильних споруд врегульоване Державними стандартами України БВ.2.2-35:2013, якими передбачено загальні технічні вимоги до надмогильних споруд та склепів.

Визначаючи суму граничної вартості витрат на виготовлення та встановлення пам`ятників, суд враховує постанову Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 р. № 45 "Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", із змісту якої вбачається, що загальна сума граничних витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок, витрати на катафалку, ритуальні товари, гроб, яму, поминальний обід для Донецької області становить 8622 грн.. При цьому, суд виходить з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничних витрат на поховання.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про відшкодування їй витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_5 в розмірі 2874 грн.(8622 : 3 = 2874 грн.), в іншій частині витрат позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглядаючи вимоги відповідача по її зустрічному позову суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження доньки спадкодавця від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_12 виданого Волноваським райвідділом РАГС 01.07.1002 року, актовий запис № 146 в графі батько вказано - ОСОБА_5 . (.с.62).

12.03.2010 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу прізвище її стало Яйленко , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_13 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 23.(а.с.63).

Постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. № 214/02-31 від 11.02.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_1 діючої від свого імені та як законний представник від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_10 відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.(а.с.65).

Щодо пояснень представника позивача за зустрічним позовом про те, що вказане майно, а саме будинок який розташований по АДРЕСА_1 належав батьку позивачу за зустрічним позовом на праві особистої приватної власності, оскільки був придбаний за власні кошти та додає до матеріалів справи ухвалу Волноваського районного суду від 29.12.2005 року про мирову угоду між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_11 зобов'язалась виплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію за Ѕ частину будинку розташованого по АДРЕСА_4 в сумі 4336,50 грн. до 01.06.2006 року, а тому у відповідності до ст. 1267 ЦК України її частка від складу спадкового майна складає 1/3 частку, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спільна сумісна власність подружжя-це все майно, придбане в шлюбі, за винятком особистої власності. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи за того, що позивачем за зустрічним позовом не було доведено жодними належними і допустимими доказами факту придбання її батьком за особисті кошти вказаного майна, а саме житлового будинку під час перебування у шлюбі, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, то суд прийшов до висновку, що спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом задоволено частково, а позовні вимоги позивача за первісним позовом, що стосується стягнення коштів за поховання також підлягають частковому задоволенню, то з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягнення судового збору у розмірі 198,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 1225,1261,1267,1278, ст. ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України, п. 37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, "Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 ст.ст., 13, 81,82, 133, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкт нерухомості в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 4/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 45,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_6 площею 4,730 га кадастровий номер № НОМЕР_5 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий НОМЕР_14 НОМЕР_4 , розташованої на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Визнати за малолітньою ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 45,0 кв.м.

Визнати за малолітньою ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_6 площею 4,730 га кадастровий номер № НОМЕР_5 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий НОМЕР_14 НОМЕР_4 , розташованої на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на поховання спадкодавця у розмірі 2874 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 в свої інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_12 право власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 45,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_12 право власності на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_6 площею 4,730 га кадастровий номер № НОМЕР_5 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_7 площею 0,050 га, кадастровий № НОМЕР_3 , на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_8 площею 0,840 га, кадастровий № НОМЕР_4 , які розташовані на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 192,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя Є.І.Мохов