Провадження № 22-ц/801/860/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вишаровської Вікторії Карлівни

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року, ухвалене суддею Вохміновою О.С., повний текст якого складено 07 березня 2019 року

в справі №127/15592/17

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради (третя особа без самостійних вимог )

про відібрання дитини, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, але в подальшому змінив свої позовні вимоги та просив винести рішення про відібрання дитини та повернення її батькові. В обґрунтування вимог посилався на те, що у шлюбі із відповідачкою у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 син залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Вінницької міської ради № 1259 від 25.05.2017 місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 визначено з батьком - ОСОБА_4 .

Однак дане рішення ОСОБА_1 не виконує, а проживання дитини з матір`ю, на його думку, загрожує життю та здоров`ю дитини, оскільки мати не справляється з виконанням батьківських обов`язків щодо виховання дитини, її навчання, забезпечення необхідним, дотриманням санітарно-гігієнічних норм. Дитина навчається в загальноосвітній школі № 26 м. Вінниці з 01.09.2017, але поведінка хлопчика є неконтрольованою, він нахабний, не керований, б`є дітей, конфліктує в школі як з дітьми, так і з вчителями, псує речі. Мати усвідомлює, що вплинути на дитину не може, оскільки авторитетом та повагою у сина не користується. ОСОБА_1 не докладає зусиль для зміни ситуації з сином, їй бракує вміння виховувати сина, забезпечити повноцінний розвиток дитини, в тому числі в зв`язку з несприятливим родинним становищем.

В двокімнатній квартирі крім сина та відповідачки, проживають ще троє членів сім`ї, при цьому неповнолітній ОСОБА_5 проживає з матір`ю, сестрою і бабою в одній кімнаті, в якій не дотримуються санітарно-гігієнічні умови, відсутня постільна білизна, навчальний куток для дитини, тощо. Між членами родини виникають часті конфлікти, що були предметом розгляду органами поліції.

При цьому зазначає, що він зареєстрований та проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , разом із цивільною дружиною - ОСОБА_6 , яка виховала трьох дітей та не заперечує проти проживання сина ОСОБА_7 разом із ними. Умови проживання їх сім`ї задовільні. Житловий будинок відремонтований, газифікований, є зручності, а сім`я утримує господарство.

Враховуючи те, що відповідач безпідставно не виконує рішення органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дитини, відповідно до ст. 162 СК України просив відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері - ОСОБА_1 та повернути дитину батькові - ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_2

24 жовтня 2017 року постановлено ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2

11 січня 2018 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - повернуто позивачеві.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року позов задоволено. Відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері - ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 та повернуто дитину батькові - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.

Не погодившись із рішенням відповідач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Вишаровську В.К. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач ніколи не бажав приймати участі у вихованні сина, не сплачував аліменти на його утримання.

Крім того, вважає, що висновок суду про небезпеку для здоров`я і благополуччя дитини в разі її залишення за місцем проживання матері не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки лише вона турбується про здоров`я сина та його повноцінне навчання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Вишаровська В.К. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , неодноразово викликалася в судове засідання шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованою в установленому законом порядку адресою місця проживання, телефонограмами, а також за додатково встановленою адресою місця перебування. Суду апеляційної інстанції відділенням поштового зв`язку судову повістку повернуто із відміткою про відмову адресата від її отримання, а відтак відповідно до частини 9 статті 130 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання в справі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Суха А.В. проти вимог апеляційної скарги заперечували, просять залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.В. проти вимог апеляційної скарги заперечувала і просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Неявка апелянта - відповідача ОСОБА_1 , як такої, що вважається повідомленою про дату, час і місце судового засідання, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2009 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 жовтня 2011 року шлюб між сторонами розірваний, малолітній син залишився проживати з матір`ю та перебував на її утриманні та вихованні.

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 вересня 2011 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18.07.2011.

З розрахунків державного виконавця щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів ОСОБА_1 вбачається, що за 2014 рік борг складає 2 167 грн 70 коп, за 2015 рік - 5 817 грн 70 коп, за 2016 рік - 8 887 грн 70 коп.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Кельменецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 23.12.2010 (т. 1 а.с. 6-7). Паспорт виданий взамін паспорта серії НОМЕР_2 на прізвище « ОСОБА_10 » і в зв`язку з уточненням прізвища, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності змін в актовому записі дитини що даних батька є безпідставними. Відповідач не заперечує, що позивач ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , який записаний батьком дитини, це одна і та ж особа.

Оскільки сторони не могли дійти згоди щодо місця проживання дитини, позивач ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про встановлення місця проживання сина ОСОБА_7 з батьком.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради № 1259 від 25.05.2017 місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено з батьком - ОСОБА_2 .

Проте дане рішення виконкому ОСОБА_1 добровільно не виконує.

На виконання рішення органу опіки і піклування ОСОБА_2 27.06.2017 мав намір забрати сина ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3 , однак ОСОБА_11 із членами своєї сім`ї чинили йому перешкоди у спілкуванні із сином, викликали працівників поліції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 11.06.2018, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним (протиправним) та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради, визначення місця проживання дитини з матір`ю - відмовлено.

Цим рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_2 є жителем с. Слобідка Кельменецького району Чернівецької області, характеризується позитивно. До складу його сім`ї входить цивільна дружина ОСОБА_6 , яка також характеризується позитивно, спокійна, ввічлива, працелюбна, виховала трьох своїх дітей і має онуків. Умови їх проживання задовільні, є дитяча кімната, в окремому приміщенні кухня і спальня. Житловий будинок відремонтований, газифікований, є зручності. За станом здоров`я ОСОБА_2 , ОСОБА_6 не мають перешкод щодо виховання дитини і виконання батьківських обов`язків.

Натомість, мати - ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_12 , донькою ОСОБА_13 , братом ОСОБА_14 , проживають в квартирі АДРЕСА_3 в незадовільних побутових умовах, які також є загрозливими і для здоров`я дитини (а.с. 175 т. 1). В родині виникають конфлікти та сімейні сварки, протягом 2016-2017 років зафіксовано 22 виклики працівників поліції (а.с. 172-173 т.1, а.с. 46 т.2). Дитина опинилась у важкій життєвій ситуації, хлопчик любить маму і хоче з нею проживати, однак мати не здатна забезпечити виховання дитини, її повноцінний розвиток через несприятливе родинне оточення, низький виховний потенціал, внаслідок чого поведінка дитини стає неконтрольованою.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом першої інстанції на день розгляду справи про відібрання дитини ситуація щодо виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків не змінилась.

Так, згідно інформації, наданої навчальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 26 ВМР» начальнику служби у справах дітей Вінницької міської ради Шафранській Л. 19.02.2019 за № 60, ОСОБА_1 є матір`ю учня 2-А класу ОСОБА_3 Перед початком нового навчального року мати не оформила індивідуальну форму навчання для сина. У вересні-жовтні 2018 року ОСОБА_1 прагнула оформили хлопчика в Прибузьку школу-інтернат або спеціалізовану школу м. Вінниці, пройшла комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини в КУ Інклюзивно-ресурсний центр № 1 Вінницької міської ради 26.09.2018, але їй було відмовлено у влаштуванні дитини у ці заклади. В 2018-2019 навчальному році хлопчик школу відвідував, але в учнівському колективі почав бити дітей, зривати уроки. За цей період ОСОБА_3 пропустив заняття в школі: з 17 по 21 вересня 2018 року - в зв`язку з проходженням медогляду матір`ю та комплексною психолого-педагогічною оцінкою розвитку дитини, з 15 по 27 листопада 2018 року - у зв`язку з госпіталізацією матері; 29 листопада і 11 грудня 2018 року - за станом здоров`я хлопчика, з 03 по 07 грудня 2018 року - по хворобі, є довідка. Хлопчик часто приходить в школу невмитий, від одягу - запах домашніх тварин. Працездатність під час занять нестійка, швидко втомлюється і втрачає інтерес до знань, впертий, проявляє пізнавальний інтерес до занять в ігровій формі, прагне гратися. Загальними навчальними навичками і вміннями, необхідними для дітей відповідного віку, не володіє. Знає букви, додає в межах десяти. Вдома мати не повторює з сином навчальний матеріал, не займається його навчанням і розвитком. Не створений навчальний куточок для дитини, на пропозиції працівників школи створити його, відповідає, що немає ресурсів, місця і бажання. Під час обстеження побутових умов сім`ї в листопаді 2018 року в квартирі було брудно, не прибрано.

Згідно характеристики, виданої навчальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 26 Вінницької міської ради» № 60 від 19.02.2019 ОСОБА_16 навчається в 2-А класі. В першому півріччі 1 класу зривав майже всі уроки, перекрикував вчителя, псував речі, кричав, бігав по класу під час уроків, бив дітей. Проявляв гіперактивність з недостатністю уваги і імпульсивністю. В другому семестрі ОСОБА_3 під час уроків пояснень вчителя не слухав, самовільно виходив з класу. Присутність матері і (або) психолога на уроці майже не змінювала поведінку ОСОБА_3. Хлопчик порівнює предмети за кількістю, розуміє поняття «більше», «менше», «дорівнює», усно розв`язує задачі на одну дію в межах 10, любить складати пазли. Не читає, знає букви. Любить фізкультхвилинку. Хлопчик прагне уваги до себе, здібний, фізично дуже сильний, але впертий, зухвалий, некерований, не соціалізований, агресивний, не передбачуваний у діях. На індивідуальних заняттях з психологом вчиться розв`язувати приклади на додавання і віднімання в межах 10 з опорою на наочність. Проявляв інтерес до занять в ігровій формі. У ОСОБА_3 переважає наочно-дійове мислення. Увага нестійка, швидко втомлюється і губить інтерес до знань. Неодноразові бесіди з хлопчиком і матір`ю, проведені класним керівником, психологом, заступником директора, директором, результатів не дають. Адміністрація школи вважає доцільним обстеження хлопчика з метою переведення його на індивідуальне навчання або інклюзивну форму навчання.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини першої статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Станом на день ухвалення судового рішення у цій справі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1259 від 25.05.2017 про встановлення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, не виконане, син продовжує проживати з матір`ю в квартирі АДРЕСА_3 .

Тому колегія суддів відкидає посилання апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема статей 161, 162 СК України.

Як правильно встановив суд першої інстанції залишення малолітнього ОСОБА_9 за місцем проживання матері створюватиме реальну небезпеку для здоров`я дитини та її благополуччя, порушуватиме право дитини на її належне виховання.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, закріплені положення, згідно з якими Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Таким чином, з досягненням десятирічного віку у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у визначенні місця проживання.

Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків, не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією про права дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що малолітній ОСОБА_16 викликався судом першої інстанції у судове засідання для з`ясування його думки з приводу місця проживання, проте відповідач, із якою проживає дитина, не забезпечила його явку до суду.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що думку дитини не було заслухано судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції відкидає з огляду на недосягнення віку, з якого така згода є обов`язковою, а також невжиття самою відповідачкою відповідних заходів з тим, щоб дитина була заслухана судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Вишаровської Вікторії Карлівни залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В.Матківська

В.В.Сопрун