Ухвала

19 березня 2019 року

м. Київ

справа № 206/1504/18

провадження № 61-5272ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 січня

2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 12 лютого 1987 року по теперішній час ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем, на посаді кухаря їдальні № 1 з годинною тарифною ставкою 0,557 руб. при

6-годинному робочому дні.

Після загальновідомих подій на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 був відряджений з основного місця роботи до зони відчуження. У період з

23 травня 1987 року по 05 жовтня 1987 рік позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС у складі 960 відділу військової торгівлі на посаді кухаря їдальні № 1. На даний час позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. Під час відрядження у зону ЧАЕС позивач виконував необхідні та термінові роботи, внаслідок чого втратив працездатність та є особою з інвалідністю ІІІ групи. 05 липня

2017 відповідачем було надано позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, в якій зазначено, що за період з 23 травня

1987 року по 05 жовтня 1987 рік позивачу була нарахована заробітна плата в загальному розмірі 1 048,85 руб. Нещодавно позивач дізнався, що розрахунок, який відображено відповідачем у довідці про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС проведено не вірно, без врахування вимог нормативно-правових актів, з яких знято гриф «Секретно» та «Для службового користування», які регулювали порядок та розміри оплати праці осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні, а саме, під час нарахування заробітної плати, а саме: не збільшено на 100 % (тобто вдвічі) тарифну ставку згідно пункту 1 постанови ЦК КПР, ВР СРСР, КМ СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від

07 травня 1986 року та постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за № 153/10-43 від 07 травня 1986 року; не нарахована премія за роботу в зоні ЧАЕС в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) відповідно до пункту 4 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» № 207-7 від

10 червня 1986 року. Так, 30 листопада 2017 року позивач письмово звернувся до відповідача із заявою б/н про проведення перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження з врахуванням приписів вищевказаних нормативно-правових актів. Проте, листом від 13 лютого 2018 року № 288 позивачу було відмовлено у перерахунку заробітної плати за його заявою, через те, що на сьогоднішній день не має можливості здійснити перерахунок без зазначення конкретних причин.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від

01 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року залишено без змін.

11 березня 2019 року через засоби поштового зв'язку представник ОСОБА_1 ? ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2019 року та прийняти нову постанову, якою зобов'язати КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради видати нову довідку встановленого зразка про заробітну плату ОСОБА_1 за період виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23 травня 1987 року по 05 жовтня 1987 рік.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 206/1504/18 є зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка.

Справа № 206/1504/18 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), справа є малозначною в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило