Дата документу 21.10.2019 Справа № 331/3772/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/3772/18 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/2671/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач як фізична особа-підприємець здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині «Аквамарин». 26.09.2017 року він звернувся до магазину з бажанням придбати набір меблів для ванної кімнати. Того ж дня він оплатив та придбав товар згідно рахунку № 0714 на суму 2375,00 гривень, та згідно замовлення № 0042 від 26.09.2017 року на суму 7125,00 гривень.

Товар згідно рахунку № 0714 від 26.09.2017 року, який підбирався позивачем до тумби, він отримав у той же день, а товар згідно замовлення № 0042 від 26.09.2017 року позивачем не отриманий до теперішнього часу.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, розірвати договір про надання послуг, укладений 26.09.2017 року на підставі рахунку № 0714 та замовлення 0042 між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на його користь суму за сплачений товар у розмірі 2375,00 гривень; стягнути з відповідача на його користь суму за сплачений , але не отриманий товар у розмірі 7125,00 гривень; стягнути з відповідача на його користь суму інфляції у розмірі 703,00 гривень; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень; зобов`язати відповідача прийняти від нього повернення товару згідно рахунку № 0714 від 26.09.2017 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір про надання послуг, укладений 26.09.2017 року на підставі рахунку № 0714 та замовлення № 0042 від 26.09.2017 року між Фізичною особою підприємцем - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнуто з Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму за сплачений та отриманий товар у розмірі 2375 гривень 00 копійок згідно рахунку № 0714 від 26. 09. 2017року.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму за сплачений але не отриманий товар у розмірі 7125 гривень 00 копійок згідно замовлення №0042 від 26. 09. 2017року.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму інфляції у розмірі 703 гривні 00 копійок.

Зобов`язано Фізичну особу підприємця - ОСОБА_1 прийняти від ОСОБА_2 повернення товару згідно рахунку № 0714 від 26. 09. 2017 року.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1409 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 . подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог, в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Позивач скористався своїм право на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що судом першої інстанції правомірно встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, який, неп зважаючи на оплату замовленого товару позивачем, не виконав свої зобов`язання по передачі товару відповідно до замовлення. Кроім того, не розірва договір купівлі-продажу згідно рахунку №0714 від 26.09.2017 року, на вимогу позивача від 09.10.2017 року, тобто протягом чотирнадцяти днів, як це передбачено ст.. 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, вимоги заявлені відповідачем в апеляційній скарзі безпідставними, неправомірними та незаконними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рахунку № 0714 від 26.09.2017 року придбав у ФОП ОСОБА_1 змішувач, гофру , сіфон та шланг для душу , сплативши за товар 2375,00 гривень. Крім того , ОСОБА_2 на підставі замовлення № 0042 від 26.09.2017 року замовив у ФОП ОСОБА_1 дзеркало та тумбу «Франческа» , сплативши за товар 7125,00 гривень.

09.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_1 з вимогою щодо розірвання договорів та повернення грошових коштів, з огляду на те, що товар , а саме: дзеркало та тумбу «Франческа» йому не було доставлено протягом трьох днів.

З аналогічними заявами ОСОБА_2 звертався до відповідача 10.10.2017 року та 07.12.2017 року , однак вони були залишені без задоволення . Зокрема факт звернення ОСОБА_2 до відповідача підтверджений направленням листа на адресу магазину за адресою: АДРЕСА_1 , який був повернутий за закінченням терміну зберігання, а також листом Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 14.11.2017 року.

Актом перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00232 , складеним 06.12.2017 року ГУ Держпродспоживслужби, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 11 ст. 23, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» . Зазначеним актом також підтверджено, що відповідачка зобов`язалася повернути ОСОБА_2 грошові кошти за місцем придбання продукції в будь-який зручний час. Однак, до теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу купівлі-продажу, а несвоєчасне надання покупцеві товару, невиконання протягом тривалого часу його вимоги про повернення грошових коштів зумовило порушення прав позивача як споживача.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Нормою ч. 2 ст. 693 ЦК України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено , що після укладання договору купівлі-продажу відповідно до рахунку № 0714 від 26.09.2017 року , а також оплати товару за замовленням № 0042 від 26.09.2017 року , з огляду на не доставку товару , позивач звернувся до ФОП ОСОБА_1 09.10.2017 року з вимогою про повернення коштів та розірвання договору , але грошей відповідач не повернув.

Ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Судом першої інстанції вірно встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, який , не зважаючи на оплату замовленого товару позивачем, не виконав свої зобов`язання по передачі товару відповідно до замовлення № 0042 від 26.09.2017 року ,крім того, не розірвав договір купівлі-продажу згідно рахунку № 0714 від 26. 09. 2017 року, на вимогу ОСОБА_2 від 09.10.2017 року , тобто протягом чотирнадцяти днів, як це передбачено ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» та задоволено позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за невиконаним зобов`язанням, та розірвання договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 703,00 гривень

Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п.5 ч.1 ст.4 та ст.16 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої шкоди, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди не оскаржене.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не звернув уваги на факт, встановлений у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 808/138/18 від 07.03.2018 року щодо законності винесення припису та накладення стягнень на відповідача за результатом перевірки Головним управлінням Держпродспоживсоужби у Запорізькій області по зверненню ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Так, акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00232 та дії посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби при проведенні перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 не були предметом розгляду у справі 808/138/18, про що безпосередньо зазначено у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду у справі 808/138/18 від 07.03.2018 року.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі є непереконливими,такими що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зазначення у апеляційній скарзі про те,що суд невірно встановив обставини справи та фактично розірвав договорі незважаючи на те, що частину товару покупець отримав одразу, не є переконливими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що покупцем при здійсненні купівлі-продажу товарів обумовлювалося, що товари придбаваються ним з метою обладнання ванної кімнати а тому об`єднані метою спільного використання, отже є правом покупця придбати товар який не лише відповідає вимогам якості та комплектності, але й задовольняє його потреби щодо мети, з якою він придбавав ці товари.

Як зазначив позивач, у разі якби він був повідомлений про тривале виконання замовлення щодо доставки решти товару, то він і не придбавав би інший, який на час укладення договору був у наявності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що замовлені позивачем меблі були доставлені о магазину 18.19.2017 року , а відтак покупець виконав свої обов`язки , судом першої інстанції було розцінене як непереконливі.

Так, за матеріалами справи позивач оплатив вартість меблів 26.09.2017 року

У матеріалах справі відсутні відомості про те, що відповідачем роз`яснювалося покупцеві, що зазначені меблі будуть доставлені після цього у період більше ніж три тижні.

Виходячи с зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні даної справи, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков