Справа 642/3589/18
Провадження № 2/642/57/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Самотой М.Є.
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, з повідомленням сторін (.а.с. 54-55).
Ухвалою від 19 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 67).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 60).
Відповідач та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідач відзив на позов суду не подав. Третя особа пояснень щодо позову не подав (а.с. 63-65, 69-70, 91-92, 96-101).
Суд вважає, що відповідач та третя особа не з`явилися до суду без поважних причин. Відповідач не подав відзив, третя особа не подав пояснень щодо позову, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
08 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № МL700/1257/2008.
Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки третьої особи ОСОБА_2 від 08.08.2008 р. ПАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 25 700 дол. США.
12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082. 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н.
Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № МL700/1257/2008 від 08.08.2008 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № МL700/1257/2008 від 08.08.2008 року.
Третя особа, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а такожсплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п. п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами).
Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України третью особою не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.
Згідно з п. 1.4. частини 2 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник (Третя особа) зобов`язаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі 5,99 % фіксованого відсотку + FIDR річних.
Згідно з п. 4.1.1. частини 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку (Позивачу) пеню в розмірі 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум.
Відповідно до пункту 1.9. Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення третьою особою своїх зобов`язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за Кредитним договором. Проте, ОСОБА_2 умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором.
14.06.2010 року Київським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором № МL700/1257/2008 від 08.08.2008 року в розмірі 240 283,77 гривень, яка складається з: 1) 203 451,22 грн. - сума заборгованості за кредитом; 2) 30 322,51 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам; 3) 6 510,04 грн.-пені.
Відповідно до ст. 128 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання.
Однак на теперішній час рішення Київського районного суду м. Харкова про стягнення суми боргу за Кредитним договором № МL700/1257/2008 не виконано.
Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Тому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачу на праві власності.
08.08.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань третьої особи за кредитним договором, ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № РМL700/1257/2008, відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором.
Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати ОСОБА_4 (Третя особа) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Третьою особою будь-якого із зобов`язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Відповідно ст 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону: початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Ця правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-1561 цс 15, від 9 грудня 2015 року у справі № 6-2479цс 15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-340цс15, які в силу положень статті 360 - 7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт. що містить відповідну норму права.
Відповідно до п. 4.4 Договору іпотеки сторони погодили оцінку предмету іпотеки № РМL700/1257/2008 від 08.08.2008 року, яка визначена у розмірі 316 900,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладення становило 65 407,64 дол. США.
Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця.
Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Таким чином позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Відповідно до п. 61 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (надалі - Інструкція), при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.
Відповідно до п. 63 Інструкції, крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає документи, передбачені наказом Міністерства юстиції України «Про надання витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках» від 20 вересня 2002 року № 84/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2002 року №773/7061 (із змінами і доповненнями, унесеними наказом Міністерства юстиції У країни від 23 жовтня 2002 року № 92/5).
Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на, нерухоме майно, право на отримання витягу та інформації з Реєстру прав мають тільки власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи, або відповідні органи державної влади, та зокрема суд. Отже, для задоволення вимог позивача, як законного ОСОБА_5 . шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.
На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.
Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості третьої особи перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 28.12.2009 року становить 240 283,77 грн.
Крім того, що з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звертається після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором № МL700/1257/2008 від 08.08.2008 року, про що Київським районний суд міста Харкова було ухвалено відповідне рішення від 14.06.2010 року по справі № 2-2149/10/18.
Станом на дату подання позову заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога Банку не виконаною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1762 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 34, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Ленінського районного суду м. Харкова протягом 30 днів з дня оголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 12 червня 2019 року.

Суддя В.В. Вікторов