ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/998/19 Номер провадження 22-ц/814/1662/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.,

розглянувши в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 07 травня 2019 року, постановлену суддею Парахіною Є.В.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Управління служби безпеки України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та накладенням арешту, зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся в Ленінський районний суд м.Полтави із указаним позовом, в якому просив стягнути з Державного казначейства України на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним арештом належної йому та його родині квартири АДРЕСА_2 шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 500 000,00 грн. Також просить зняти арешт із зазначеної квартири.

В обґрунтування підсудності даної справи позивач посилається на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», якими передбачено право звернення до суду з позовом за місцем проживання позивача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави від 07.05.2019 цивільну справу №553/998/19 (провадження №2/553/719/2019) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Управління служби безпеки України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та накладенням арешту, зняття арешту з нерухомого майна передано на розгляд до Київського районного суду м.Полтави.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що оскільки однією із заявлених позовних вимог є зняття арешту з нерухомого майна, спір підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, а саме, за місцезнаходженням цього майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відноситься до Київського району м.Полтави.

Не погодившись із ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу на розгляд до того ж суду в іншому складі.

Зазначає, що при зверненні до суду із вказаним позовом керувався нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», якими передбачено право звернення до суду з позовом за місцепроживання позивача. Відповідно до п.1 ст.1, п.2 п.5 ст.3 цього Закону зняття арешту майна підлягає безспірному виконанню і не є спором про нерухомість, а є усуненням порушених конституційних прав на розпорядження своєю власністю трьох громадян України упродовж 18 років, чим і було спричинено моральну шкоду, оцінену ним в 500 000,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч.2 ст.369 цього Кодексу - без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2019 до Ленінського районного суду м.Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Управління служби безпеки України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та накладенням арешту, зняття арешту з нерухомого майна./а.с.1-4/

Як вбачається із позову, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на території Подільського району м.Полтави./а.с.6/

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є дві категорії вимог: про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Управління служби безпеки України в Полтавській області, а також про зняття арешту з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Київського району м.Полтави./а.с.26/

При постановленні ухвали про передачу справи на розгляд іншому суду, районний суд виходив із того, що спір про зняття арешту з нерухомого майна підлягає розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням такого майна, яке розташоване на території Київського району міста Полтава.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують та зводяться до незгоди з ухвалою і довільного тлумачення норм права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями й бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч.4 ст.28 ЦПК України).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Аналогічного змісту роз`яснення викладені в пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду України, викладену в постанові від 15.05.2019 по справі №372/2904/17-ц, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, та можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

За правилами ч.7 ст.1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зокрема, п.2 ст.3, визначено порядок відшкодування (повернення) майна, на яке накладено арешт, та моральної шкоди.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що зняття арешту майна підлягає безспірному виконанню і не є спором про нерухомість, а є усуненням порушених конституційних прав на розпорядження своєю власністю, є обґрунтуванням моральної шкоди та в силу ст.12 указаного Закону не звільняють позивача від обов`язку дотримуватися положень ЦПК України, в тому числі, щодо правил виключної підсудності при зверненні із позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

Зміст оскаржуваної ухвали відповідає вимогам ст.260 ЦПК України, в тому числі в частині щодо мотивованої оцінки доводів сторін, наданих ними доказів, норм права, які суд застосував та мотивів їх застосування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 07 травня 2019 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11.06.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Т.О. Кривчун