КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/6249/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Орєхов О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь Андрія Григоровича про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та внесення змін до договору оренди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь Андрія Григоровича про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та внесення змін до договору оренди.

В ході розгляду справи позивач подав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які на праві власності належать відповідачеві ОСОБА_1 , а саме:

- земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1 , загальною площею 1,2 га, розташована на території Олійниково-слобідської ради, Білоцерківського району, Київської області;

- земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_2 , загальною площею 1,2001 га, розташована на території Олійниково-слобідської ради, Білоцерківського району, Київської області.

Крім того, заявник просив заборонити усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо зазначених вище земельних ділянок.

В обґрунтування вимог заяви позивач послався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Зокрема, зазначав, що унаслідок недобросовісних дій відповідачів щодо поділу або об`єднання земельних ділянок, їх кадастрові номери та інша інформація буде змінена, що значно утруднить виконання можливого судового рішення про захист прав позивача, як первісного орендаря земельних ділянок.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2019 року заяву задоволено частково. Судом вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження спірних земельних ділянок. У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, відповідач зазначає, що судове рішення про накладення арешту(заборони відчуження) на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , порушує її право на мирне володіння майном.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Згідно п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб призведе до неможливості виконання рішення суду по даній справі у майбутньому.

Так, судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Олійникова слобода» та відповідачем ОСОБА_1 мали місце договірні відносини щодо оренди належної відповідачці земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_3 , загальною площею 2,4001 га, розташованої на території Олійниково-слобідської ради, Білоцерківського району, Київської області, які знайшли своє відображення в укладеному договорі оренди землі від 17.06.2013 року терміном на 10 років.

До закінчення терміну дії договору, орендодавцем в одноособову порядку було розірвано договір оренди землі, у зв'язку з чим державним реєстратором було припинено право оренди позивачем указаної земельної ділянки.

В подальшому, зазначена земельна ділянка була здана в оренду іншому відповідачу по справі - ТОВ Агрокомплекс «Узин».

Не погодившись з такими діями орендодавців, позивач оскаржив їх до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮУ, висновком якої встановлено безпідставність проведення державної реєстрації припинення права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірну земельну ділянку та подальшої реєстрації аналогічного права за ТОВ Агрокомплекс «Узин».

Між тим, виконати таке рішення Комісії не виявилося за можливе, у зв'язку з тим, що право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_3 , було в добровільному порядку припинено, а указана ділянка в порядку поділу була поділена на дві окремі земельні ділянки:

- земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1 , загальною площею 1,2 га, розташована на території Олійниково-слобідської ради, Білоцерківського району, Київської області;

- земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_2 , загальною площею 1,2001 га, розташована на території Олійниково-слобідської ради, Білоцерківського району, Київської області,

які в подальшому також були передані в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин», в користуванні якого і перебувають на даний момент.

Саме на земельні ділянки, які були утворені в результаті поділу предмету договору оренди землі від 17.06.2013 року, укладеного між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 , позивач і просив накласти арешт.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки та наполягає на власному законному праві оренди такої ділянки, а тому невжиття заходу забезпечення позову шляхом арешту земельних ділянок може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення, оскільки не виключена подальша зміна власника або кадастрового номеру земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити, змінити чи знецінити майно.

Враховуючи, що з матеріалів справи слідує, що відповідачами вже вчинялися дії щодо поділу та зміни кадастрового номеру земельної ділянки, яка була предметом оспорюваного договору оренди землі, та з метою недопущення подальших аналогічних дій з боку відповідачів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності встановлення заборони на відчуження спірних земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, порушують її право на володіння та користування належним їй майном, також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки за своєю правовою природою заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, і не позбавляють як права власності ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку, так і права користування нею.

Колегія суддів не вважає, що обраний захід забезпечення позову є неспівмірним з позовними вимогами, оскільки заборона на відчуження була встановлена для земельних ділянок, які, по суті, є безпосереднім предметом оспорюваного правочину, а саме: утворені в результаті поділу земельної ділянки, яка первісно було передана ОСОБА_1 в оренду ТОВ «Олійникова Слобода».

Таким чином, враховуючи усе викладене вище та оцінюючи характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді