РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м.Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

До закінчення підготовчих судових засідань вона уточнила свої позовні вимоги та подала уточнену позовну заяву в якій просить:

-поновити ОСОБА_1 строк для звернення з позовом до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі.

-скасувати наказ Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» №132 к/тр від 06.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КзпП України.

-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника головного бухгалтера Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» ( надалі Комунального некомерційного підприємства «Лиманська центральна районна лікарня»).

-стягнути з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» ( надалі Комунального некомерційного підприємства «Лиманська центральна районна лікарня») на користь ОСОБА_1 середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу на момент поновлення на посаді.

Повідомлений належним чином про час та місце судового засідання представник відповідача до судового засідання не з*явився, але ним до суду було надано заяву в якій він просив справу розглянути за його відсутністю та в якій просив в позові відмовити , і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглянути за його відсутності, оскільки цьому не заперечували інші участники процесу.

В судовому засіданні позивач наполягала на позовних вимогах з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Також вона на задані їй питання пояснила, що їй не пропонувалось адміністрацією відповідача дати будь-які письмові чи інші пояснення щодо будь-яких допущених нею порушень та вона ні на які збори профспілкової організації не викликалась хоча така організація і є в лікарні.

Представник позивача адвокат Відющенко О.М., вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки звідбнення ОСОБА_1 було здійснено порушенням ОСОБА_3 , а саме без згоди профспілкової організації, без відобрання у неї письмового пояснення та за двома пунктами ст.40 КзпП Укрїни,

Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено.

Позивач працювала у відповідача з 16.08.2016 року ( а.с.9-11,13-20,56).

23.10.2018 року позивачем відповідачу було подано заяву про звільнення за власним бажанням у зв*язку з зміною місця проживання, до якої було додано залізничний квиток до м.Київ а також листок тимчасової непрацездатності з 24.10.2018 року по 27.10.2018 року, та по якій 24.10.2018 року керівником відповідача було прийнято рішення про її задоволення з відпрацюванням 14 днів ( а.с.12,57-59).

29.10.2018 року , 30.10.2018 року, 31.10.2018 року, 01.11.2018 року, 02.11.2018 року, 05.11.2018 року, 06.11.2018 року за підписами двох посадових осіб відповідача та голови профспілкового комітету було складено акти про відсутність в цей день на робочому місті відповідача протягом всього робочого часу та на ім*я керівника Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» головним бухгалтером було подані доповідні про цю відсутність на робочому місті ( а.с.25-38, 60-74).

Наказом керівника Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» №132 к/тр від 06.11.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з наступним формулюваням причини звільнення- за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов*язків передбачених правилами внутріщнього трудового розпорядку п.3 ст.40

КЗпП України, 06.11.2018 року ( а.с.21,82).

06.11.2018 року за підписами двох посадових осіб відповідача та голови профспілкового комітету було складено акт про відсутність в цей день ОСОБА_1 вдома та залишення їй в поштовій скриньці птсьмової пропозиції щодо відсутності її на роботі 31.10.2018 року та 01.11.2018 року ( а.с.75-76), та цього дня було складено відповідачем повідомлення на ім*я позивача про її звільнення 06.11.2018 року за прогул (а.с.83).

19.11.2018 року на рахунок позивача відповідачем було перераховано 40 470,00 гривень в рахунок грошових коштів належних при звільненні працівника ( а.с.77-81).

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає - 8766,92 гривень, а середньоденна- 487,05 гривень ( а.с.114,131,

Рішенням Лиманської иіської ради Донецької області від 20.12.2018 року було прийняте рішення припинити юлидичну особу Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Лиманська центральна районна лікарня» в результаті її реорганізації шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Лиманська центральна районна лікарня» ( а.с.147).

Суд, заслухавши участників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 УПК України- Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При цьому суд при прийнятті решеня шодо задоволення позовних вимог виходить з наступного.

Щодо поновлення ОСОБА_1 строку для звернення з позовом до суду-

Як зазначено в ч. ст.233 УПК України- Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідачем не надано суду доказів щодо вручення позивачу копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки, а отже слід поновити ОСОБА_1 строк для звернення з позовом до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі як пропущений нею з поважної причини.

Щодо скасування наказу та поновлення на роботі-

Як вбачається з ст.147 КЗпП України, звільнення працівника на підставі п.3 та 4 ст.40 КЗпП України є мірою дисциплінарного стягнення.

В статті 149 КЗпП України зазначено-

ОСОБА_4 застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дії працівників позивача щодо того, що 06.11.2018 року за підписами двох посадових осіб відповідача та голови профспілкового комітету було складено акт про відсутність в цей день ОСОБА_1 вдома та залишення їй в поштовій скриньці птсьмової пропозиції щодо надання нею письмового пояснення відсутності її на роботі 31.10.2018 року та 01.11.2018 року , та цього дня було видано наказ про її звільнення та складено відповідачем повідомлення на ім*я позивача про її звільнення 06.11.2018 року за прогул , явно свідчать про формальність цих дій, та на думку суду є такими, що не відповідють вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.43 КзпП України-Розірвання трудового договору з підстав, передбачени пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_1 було здійснено всупереч вимогам КзпП України то вона підлягає поновленню на роботі.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошових сум-

Згідно з ст.236 КзпП України-У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки вони знайшли підтвердження в судовому засіданні і є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.40, 115-117, 147-149, 233 КзпП України ст.ст.263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу- задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення з позовом до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі.

Скасувати наказ Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» №132 к/тр від 06.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КзпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника головного бухгалтера Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» ( надалі Комунального некомерційного підприємства «Лиманська центральна районна лікарня»).

Стягнути з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Лиманська центральна районна лікарня» ( надалі Комунального некомерційного підприємства «Лиманська центральна районна лікарня») на користь ОСОБА_1 середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2018 року по день фактичного поновлення на роботі з урахуванням раніше виплачених грошових коштів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь грошових коштів в розмірі середньомісячного заробітку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 червня 2019 року.

Суддя