Справа № 490/8067/18
н/п 2/490/1227/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді: Черенкової Н.П.

при секретарі : Янкевич В.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ойкос люкс", державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Катана Ірини Анатоліївни, приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.01.2019 року на 11.00 год.

До судового засідання 24.01.2019 року позивач не з`явилась та явку свого представника не забезпечила, однак, 22.01.2019 року до суду надійшло письмове клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивача. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до клопотання долучено не було. Розгляд справи було відкладено на 03.04.2019 року.

До судового засідання, призначеного на 03.04.2019 року, позивач та її представник не з`явились, хоча позивач належним чином повідомлена про розгляд справи, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення. Розгляд справи відкладено на 28.05.2019 року.

28.05.2019 року позивач та її представник до судового засідання не з`явились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання від 28.05.2019 року про відкладення розгляду справи в зв`язку із відрядженням в іншому місті, однак, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до клопотання долучено не було.

За такого, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, позивач не з`явився до суду та не забезпечив явку свого представника повторно без поважних причин.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами, та не являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 158 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Ойкос люкс", державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Катана Ірини Анатоліївни, приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова