РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4361/18

провадження у справі №2/0285/245/19

24 травня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2.

відповідач: не прибув, представник ОСОБА_4

розглянувши в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 22 726 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в червні 2012 року ОСОБА_5 при зустрічі з ОСОБА_1 шляхом обману заволодів його грошовими коштами в сумі 55 000 російських рублів. ОСОБА_5 повідомив, що він працює у Новоград-Волинському ВРЕР та за грошову винагороду зможе швидко поставити його автомобіль, який зареєстрований в РФ, на реєстраційний облік України. Таким чином ОСОБА_5 , шляхом обману ОСОБА_1 умисно заволодів його майном, а саме грошовими коштами в сумі 55 000 російських рублів. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.04.2018 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19.10.2018 року, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України - закрито з нереабілітуючих обставин. Відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют встановленого Національним банком України станом на 20.11.2018 року: 10 російських рублів = 4,132 грн. Тому майнова шкода завдана відповідачем становить 22 726 грн. Крім того, шахрайськими діями позивачу завдану моральну шкоду, що виразилась в емоційних та душевних стражданнях останнього, а тому з відповідача підлягає стягненню 200 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.04.2018 року відповідача не було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а лише закрито кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки обставини на які вказує позивач, відбулися у червні 2012 року, однак із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся лише у листопаді 2018 року.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.04.2018 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19.10.2018 року, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України - закрито з нереабілітуючих обставин. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 225 300 гривень - залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України (а.с. 14-17).

Зазначеною ухвалою суду від 17.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 у перших числах червня 2012 року, в обідній час, перебуваючи поблизу медичного коледжу, який розташований по вул. Івана Мамайчука у м. Новограді-Волинському, при зустрічі з ОСОБА_1 . вирішив умисно, шляхом обману, заволодіти його грошовими коштами в сумі 55 000 російських рублів. Здійснюючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_5 у вказаний час та місці повідомив ОСОБА_1 . неправдиві відомості про те, що він працює у Новоград-Волинському ВРЕР та за грошову винагороду зможе швидко поставити його автомобіль марки «CHEVROLET Aveo», який зареєстрований в Російській Федерації, на реєстраційний облік України, при цьому не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання. ОСОБА_1 , будучи переконаним у добросовісних намірах ОСОБА_5 , у середині червня 2012 року, в обідній час, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_5 , передав останньому гроші в сумі 35 000 російських рублів, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 01.06.2012 року становить 8498,35 гривень. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , у середині червня 2012 року, зателефонувавши до ОСОБА_1 повідомив неправдиві відомості про необхідність доплати 20 000 російських рублів для поставлення автомобіля на облік. ОСОБА_1 , будучи переконаним у добросовісних намірах ОСОБА_5 , у той же день, в обідній час, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_5 передав останньому гроші в сумі 20 000 російських рублів, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 01.06.2012 року становить 4 856,2 грн. Таким чином, ОСОБА_5 , в результаті своїх злочинних дій, шляхом обману ОСОБА_1 , умисно заволодів його майном, а саме грошовими коштами у загальній сумі 13 354 грн. 55 коп., чим спричинив йому матеріальної шкоди на вищевказану суму, розпорядившись ними на власний розсуд. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.

У межах розгляду зазначеного кримінального провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення підзахисного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Також подав заяву про застосування строків позовної давності та залишення позовної заяви потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 225 300 гривень без розгляду. ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та заявив, що він розуміє наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно із абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 49 КК України не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими (Постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 398/571/15-ц).

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, встановлені ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.04.2018 року, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Окрім цього, суд враховує, що під час розгляду вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та заявив, що він розуміє наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав (а.с. 16). У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_5 . визнав, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення встановлена судом першої інстанції, а тому просив ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.04.2018 року залишити без змін (а.с. 236).

Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.04.2018 року, ОСОБА_5 , в результаті своїх злочинних дій, шляхом обману ОСОБА_1 , умисно заволодів його майном, а саме грошовими коштами у загальній сумі 13 354 грн. 55 коп. (еквівалент 55 000 рос. рублів станом на 1.06.2012 року), чим спричинив йому матеріальної шкоди на вищевказану суму (а.с. 215), а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 13 354 грн. 55 коп. У іншій частині позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, також враховує характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн.

Щодо застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 ЦК України якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному процесі, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, зумовлює виникнення у потерпілого цивільно-процесуального права на пред`явлення позову, а відносини з відшкодування шкоди трансформуються в деліктні зобов`язання щодо відшкодування шкоди завданої злочином.

Ураховуючи положення ст. 62 Конституції України та те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлена ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.04.2018 року, яка набрала законної сили 19.10.2018 року, а із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 21.11.2018 року, то суд приходить до висновку, що строк позовної давності ОСОБА_1 не пропущено.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v UKRAINE) від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264,265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючий АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) у відшкодування матеріальної шкоди 13 354 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 55 копійок та у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) гривень.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 174 (сто сімдесят чотири) гривні 31 копійка.

Заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 3 грудня 2018 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 3 червня 2019 року.

Суддя Т.Б. Сташків