УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Енергетична компанія "Херсонобленерго" про визнання незаконним та скасування рішення комісії у зв`язку з порушенням прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту АТ «ЕК «Херсонобленерго», яке оформлене протоколом № 43 від 11.04.2018 року по розгляду Акту про порушення № 232892 від 23.03.2018 року, про нарахування їй до сплати 17402,52 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона не порушила ніяких правил, вона не мала можливості слідкувати за діями працівників обленерго, дуже поспішала у лікарню, а тому підписала відповідний акт. Її не повідомили про розгляд справи завчасно та призначили розгляд акту у строк, менший ніж за 20 днів, не враховані її заперечення, розглянуто у її відсутність.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

10 грудня 2018 року до суду від АТ «Херсонобленерго» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначено, що 23.03.2018 р. виявлено порушення ПКЕЕН, складено акт. Розрахунок здійснено на підставі Методики із дня набуття права власності або з дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі. Саме власник несе відповідальність за підключення поза приладом обліку. Про дату засідання позивачеві було відомо з підписаного нею акту.

17.12.2018 р. надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , згідно якої акт складений з порушенням п. 53 ПКЕЕН, а тому не повинний був розглядатися на засіданні комісії, що була призначена через 18 днів після його складення. В протоколі засідання комісії не зазначено про її причетність до виявленого порушення. Усі пломби були цілісні, схема підключення є домислом контролера. Вона не мала можливості підключатися до лічильника.

Підготовче провадження у справі закрито 03.04.2019р. та призначено розгляд справи за суттю на 03.04.2019 р.

В підготовчій частині судового засідання подані письмові заперечення на відзив на позов, відповідно до яких акт складно відповідно до ПКЕЕН, розрахунок проведено відповідно до Методики. Крім того відповідач, зазначає, що безпосередньо акт та протокольне рішення комісії є доказами лише при розгляді справи про стягнення нарахувань за порушення ПКЕЕН, а тому позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позов та дали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив. Пояснили, що в провадженні суду перебуває справа за позовом відповідача до позивача про стягнення суми, провадження у якій зупинена до розгляду цієї справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та дав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили наявність виявленого порушення та підключення навантаження споживача проводом СИ2х1,5мм2 з розриву до обліку на запобіжники змонтованою трійною електророзеткою, споживання електричної енергії прибором обліку не враховувалося.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він був співмешканцем позивачки, бачив, що підключення спочатку на запобіжник, а потім на лічильник, хто зробив таке підключення йому невідомо.

03.06.2019 року від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність:

- представник позивача підтримала вимоги в повному обсязі та просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві;

- представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та наданих ним в судовому засіданні пояснень

Судом встановлені наступні обставини по справі та відповідні ним правовідносини.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, від 04 травня 2006 року № 562. Вказані правовідносини є договірними.

Судом установлено, що 23 березня 2018 року працівниками АТ «Енергетична компанія «Херсонобленерго» був складений акт № 232893 про порушення п. 42 ПКЕЕН за участю споживача ОСОБА_1 , а саме - самовільне підключення до дооблікових струмоведучих частин внутрішньобудинкової електропроводки з порушенням схеми обліку, підключення навантаження споживача проводом СИ2х1,5мм2 з розриву до обліку на запобіжники змонтовано трійну електророзетку, споживається електрична енергія прибором обліку не враховується; порушення продемонстровано абоненту. В акті зазначено, що споживач повідомлений про свої права та внесення зауважень, заперечень до складеного акту, копія акту вручена ОСОБА_1 Акт містить підпис позивача та відмітку про відсутність зауважень до акту. Вказано, що розгляд акту буде проведено 11.04.2018 р. з 14-00 год. Схема обліку не відновлена, рекомендовано звернутися на комісію обленерго з питання встановлення електролічильника у відповідності до ПУЕ. Від електропостачання відключений провід, що був у користуванні (арк справи 8).

З витягу з протоколу № 43 від 11.04.2018 р. при розгляді комісією ХМВЕ акту № 232893 від 23.03.2018 р., комісія дійшла висновку, що акт відповідає п. 53 ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика). Визначання обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення, зазначеного у акті, проведено відповідно до п. 3.1 (5) Методики за 12 місяців з 23.03.2017 р. по 23.03.2018 р.

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.07.2016 р., що підтверджено копією її паспорта та є споживачем електричної енергії за вказанню адресою. Позивачем визнано, що вона є власником вказаного домоволодіння, що також не є спірним у справі.

Не є спірним у справі, що вулиця Вільхова раніше мала найменування вулиця Куйбишева.

26.03.2018 р. позивачем на адресу відповідача направлено заяву, в якій останній викладені обставини, що відбувалися 23.03.2018 р. З відповіді відповідача від 11.04.2018 р. на зазначену вище заяву вбачається, що доводи звернення будуть розглянуті на комісії.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Енергетична компанія "Херсонобленерго" за захистом, на її думку, порушених цивільних прав, в якому просила визнати незаконним та скасувати протокол від 11 квітня 2018 року № 43 через порушення комісією порядку розгляду акта про порушення ПКЕЕ № 232893 від 23 березня 2018 року.

За змістом статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову)під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову).

У статті 19 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕН є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено як спосіб захисту порушеного права, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків, у разі виникнення спору він надається як доказ, який повинний оцінюватись судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.02.2019 року справа №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц дійшла висновку, що вимоги про скасування протоколу засідання комісії Центральних районних електричних мереж (далі - РЕМ) ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року № 67 щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) від 16 травня 2017 року № 036296 не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

За приписами п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду. Протокол № 43 від 11.04.2018 р., як і акт № 232892 від 23.03.2018 р., підлягають оцінці судом, як докази у цивільній справі про відшкодування заподіяних збитків.

За ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Судові витрати по справі відсутні, позивачем судовий збір не сплачувався.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Ухвала в повному обсязі складена в нарадчій кімнаті 03 червня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Енергетична компанія "Херсонобленерго" про визнання незаконним та скасування рішення комісії у зв`язку з порушенням прав споживача закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяО. В. Ус