ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1521/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд, стягнути на свою користь матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , у сумі 61 986,12 грн., моральну шкоду у сумі 5523,00 грн. та судовий збір у сумі 1409,60 грн. з відповідача ОСОБА_2 , як заподіювача ДТП, яке сталося з його вини 27.07.2018 року приблизно о 17.20 год. на АДРЕСА_1 Києві, під час якої, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_3 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідач був визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП та постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2018 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього штрафу в дохі держави в сумі 340 грн.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні повністю не визнав позов, вважаючи, що суму позову повинна сплатити позивачу ТОВ "СТ "Домінанта", в якій була застрахована його цивільно-правова відповідальність.

Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Приписами ст. 979 ЦК України передбачено - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 2, п. 2 ч. 4, ч. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб - то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена - безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Враховуючи, що відповідно до статей 386,395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) - такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд встановив, що ОСОБА_2 , 27.07.2018 року, о 17.20 год., керуючи транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись вул. Тростянецькою ( поблизу будинку по вул. Харківське шосе, 152 - А) у м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 ПДР, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіль «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 № 98 / 18 від 18.08.2018 року, вартість проведення якого склала 1420,00 грн. згідно рахунку-фактури № 98/18 від 15.08.2018 року - вартість відновлювального ремонту вказаного автомобілю склала 59 826,12 грн.

Крім того, позивачем було понесено додаткові витрати, пов`язані з транспортуванням пошкодженого автомобіля, а саме: оплачено послуги евакуатора у сумі 740,00 грн., відповідно до квитанції №1534759 від 15.08.2018 року.

Тобто, загальний матеріальний збиток позивача становить 61 986,12 грн. (59 826,12 грн. + 1420,00 грн. + 740,00 грн.).

В судовому засіданні відповідач пояснив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТОВ "СТ "Домінанта" згідно полісу серії АМ/2949748, зі строком дії з 16.12.2017 року по 15.12.2018 року, тобто який був дійсний на момент ДТП 27.07.2018 року.

Однак, позивачем було надано суду розпорядження № 866 від 07.06.2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до якого анульовано ліцензії ТОВ "СТ "Домінанта" на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на послуги у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування, зокрема обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З викладеного вбачається, що наданий відповідачем страховий поліс серії АМ/2949748 - недійсний.

А тому, в даному випадку, суд вважає, що у позивача, як власника пошкодженого транспортного засобу «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 є законне право на звернення до суду з позовом про стягнення саме з відповідача як суми матеріального збитку, так і суми моральної шкоди, як це передбачено ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, і про що було зазначено ВСУ на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року при розгляді справи № 6 - 2808 цс15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди, відповідно до правового висновку якого - право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовиних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 61 986,12 грн. з відповідача на користь позивача, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню, щодо відшкодування моральної шкоди судом встановлені наступні обставини.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач у зв`язку з неможливістю використовувати свій автомобіль за призначенням у зв`язку з його пошкодженням з вини відповідача, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення з відповідача на коисть позивача моральної шкоди у повному обсязі у сумі 5523,00 грн., суму якої суд вважає достатньою, обґрунтованою і такою, що відповідає розміру вищевказаних моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок пошкодження його автомобілю.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 61 986 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 12 копійок, моральну шкоду в розмірі 5 523 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 00 копійок, судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок, а всього 68 918 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень 72 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: