Номер провадження: 22-ц/813/3399/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, визначений раніше рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19.05.2014 року з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, а саме просить стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позову, позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19.05.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім по 900 гривень до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.04.2014 року.

Проте, цих коштів не вистачає позивачу утримати дітей внаслідок суттєвого росту інфляції та цін на товари і послуги, у звязку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Крім того, зазначала, що змінився встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необгрунтованості позивачем своїх вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Позивач та відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11-12)

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19.05.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім по 900 гривень до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.04.2014 року (а.с.08).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК Українирозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, заявляючи вимоги про зміну способу стягнення аліментів зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, посилалася на недостатність стягнутих за рішенням суду у 2014 році аліментів у розмірі 1 800 грн. щомісячно для належного утримання 2-х дітей внаслідок суттєвого росту інфляції та цін на товари та послуги.

Крім того позивач вказала у позові, що розмір аліментів стягнутий за рішенням суду першої інстанції у 2014 році не відповідає чинному законодавству, окільки він є нижчим за мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку.

Так, відповідно до ст.7 Закону України „Про державний бюджет на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про державний бюджет на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Тобто відповідач сплачує позивачеві аліменти на утримання дітей у розмірі (1800 гривень) меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Так, на момент звернення позивача до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, серпень 2018 року, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року складав 972 грн., тоді як відповідач сплачує по 900 грн. в місяць на кожну дитину.

На час ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 19.05.2014 року, стягнення на утримання 2-х дітей аліментів у твердій грошовій сумі 1 800 грн. щомісячно, передбачений ч.2 ст. 182 СК України норма про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% від прожиткового мінімуму не поширювався на випадки встановлені ст.. 184 СК України, якою регламентоване визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим на вказані випадки законом було передбачена можливість індексації відповідно до закону, а у разі, якщо розмір аліментів, визнаний судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, держава брала на себе зобов`язання щодо сплати державної допомоги у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказавши у позові, що по досягненню молодшою дитиною у травні 2018 року 6 років, розмір аліментів, які платник аліментів сплачує на підставі рішення суду 2014 року, менше ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, визначеного ст. 7 Закону України „Про державний бюджет на 2018 рік та ст. 7 Закону України „Про державний бюджет на 2019 рік, позивач разом з тим просила змінити саме спосіб стягнення аліментів на утримання дітей зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, в якості підстави вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, позивач зазначила про те, що відповідач працює і отримує постійний дохід.

Установивши, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом позову є зміна способу стягнення аліментів, а не збільшення їх розміру, висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог зміна способу стягнення аліментів в розумінні ст.. 192 СК України, не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд відмовивши у задоволенні вимог з мотивуванням, що у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачем способі, а саме у частці від його доходу, за наявності відсутніх умов для такого стягнення, а саме за відсутності офіційного працевлаштування відповідача і наявності у ОСОБА_2 мінливого заробітку, буде навпаки сприяти збільшенню у останнього заборгованості по сплаті аліментів, поставить відповідача у найбільш скрутне матеріальне становище, призведе до навпаки відсутніх виплат по сплаті аліментів, що є беззаперечним фактом порушення прав та інтересів дітей, таким чином фактично «амністував» його від виконання обов`язків зі сплати аліментів, не можуть бути взятими до уваги, оскільки грунтуються на невірному розумінні висновку суду і вільному, на власний розсуд, тлумаченні його змісту. Висновок суду першої інстанції жодним чином не звільняє відповідача від сплати аліментів, а вказує виключно на неспроможність доводів наведених позивачем у позовній заяві в обгрунтування заявлених вимог в контексті встановлених судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку суду про те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача є розумним та не суперечить чинному законодавству, про те, що позивач не позбавлена права звернення з заявою до виконавчої служби щодо нарахування аліментів у визначеному законодавством розмірі і не потребує окремого судового рішення, про те що зміна законодавства не є обставиною, що впливає на визначення розміру платежів, їх тривалість чи припинення, про неврахування що з 2014 року змінилися ціни і розмір аліментів встановлений судом у 2014 році не задовольняє потреб неповнолітніх дітей, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вказаний висновок здійснений судом виключно в контексті заявлених позивачем вимог про зміну способу стягнення аліментів. Як зазначено позивачем, предметом її позову є саме зміна способу стягнення, а не вирішення питання про збільшення розміру аліментів стягнутих за рішенням суду у 2014 році. При цьому, вимог про збільшення розміру аліментів в межах способу стягнення аліментів з урахуванням змін законодавства позивачем не заявлено і судове рішення, яке оскаржується позивачем, не перешкоджає їй у зверненні з таким позовом.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом, що відповідач визнав, що працює неофіційно у зв`язку з тим, що при таких обставинах з нього не утримуються податки та збори, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вказані доводи не спростовують висновку суду про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а посилання в апеляційній скарзі на передбачену статею 195 СК України у разі зміни способу стягнення аліментів на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) можливість визначення заборгованості виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, не узгоджується з обґрунтуваннями позовної заяви ОСОБА_1 , що предметом її позову є виключно зміна розміру аліментів, а не збільшення розміру їх стягнення.

Враховуючи, не надання позивачем достатніх доказів існування обставин для зміни способу стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника (див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 06.06.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 468 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 06.06.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін