ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 2-11/11

провадження № 22-ц/4809/944/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Приватний нотаріус Ваврентович Валентина Іванівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2011 року у складі судді Черненко І.В. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2006 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість у розмірі 147 896,10 грн за кредитним договором № 420/187-САФ03.16-2, яка складається з заступного:

- заборгованість за кредитом - 139 588,88 грн;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 744,06 грн;

- штраф, відповідно до п.4.2 Договору кредиту, у зв`язку з порушенням позивальником вимог договору кредиту - 1 478,00 грн,

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 85,16 грн;

Позовна заява мотивована тим, що 30.03.2006 укладено кредитний договір №420/187-САФ03.16-2 про надання у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 147 800, 00 грн, зі сплатою 16% річних, строком кредитування до 29.03.2012.

Кредит позичальнику надано на оплату автомобіля марки FIAT Doblo Panorama, легковий універсал - В, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 , придбаного згідно рахунку-фактури №12-1/25 від 29.03.2006 та договору купівлі-продажу автомобіля №12-А1/25 від 28.03.2006 укладеного з ТОВ «Гармонія».

На виконання умов договору банк меморіальним ордером №3 від 30.03.2006 перерахував кошти в розмірі 147 800, 00 грн на поточний рахунок ТОВ «Гармонія» в оплату за придбання автомобіля.

Позичальник свої зобов`язання передбачені договором щодо погашення кредиту визначеними частинами та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом не виконує і станом на 16.10.2006 за позичальником рахується заборгованість в розмірі 147 896 грн 10 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 420/187-САФ03.16-2 від 30.03.2006 в розмірі 147 896,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочне рішення мотивовано тим, що між сторонами існували договірні відносини, взаємні зобов`язання сторін були визначені положеннями укладеного між ними кредитному договору.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, щодо погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 зазначає, що він не звертався до банку з заявою про надання йому кредиту, кредитний договір він не підписував, кредитних коштів не отримував.

У 2006 році він надав копію паспорту та ідентифікаційного коду працівникам кредитної спілки «Гармонія» з метою оформлення видачі на його ім`я кредитних коштів для придбання автомобіля.

Після тривалого часу його викликали до Кіровського районного суду м. Кіровограда та допитували в якості свідка по кримінальній справі відносно голови КС «Гармонія».

На вимогу суду він надав експериментальні зразки підпису для призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження показів того, що він не підписував жодного документу та не отримував кредитних коштів.

Через деякий час банк звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Провадження у справі зупинялося до розгляду Кіровським районним судом м.Кіровограда кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.205, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.2 ст.190 КК України.

Перед відновленням провадження у справі суд зобов`язаний був витребувати копію вироку відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для приєднання до матеріалів справи.

Враховуючи, що на день ухвалення рішення в матеріалах справи не було копії вироку суду, суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства, а відтак ухвалив незаконне рішення.

Вироком суду підтверджено, що відповідач грошові кошти не отримував, тому були всі правові підстави для визнання кредитного договору недійсним.

В судове засідання 28 квітня 2011 року відповідач не з`явився, оскільки не був належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи.

Від АТ «Укрсоцбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу про залишення апеляційної скарги без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Грицина В.І. підтримали доводи апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Приватний нотаріус Ваврентович В.І. в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повністю зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2006 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №420/187-САФ03.16-2, відповідно до якого Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 147 800, 00 грн, зі сплатою 16% річних, строком кредитування до 29.03.2012.

Між сторонами існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов`язання сторін були визначені положеннями укладеного між ними кредитного договору №420/187-САФ03.16-2 від 30.03.2006.

Позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, перерахував кошти в розмірі 147800 грн на поточний рахунок ТОВ «Гармонія» в АКБ «Трансбанк» м.Київ, в оплату за придбання автомобіля марки FIAT Doblo Panorama, легковий універсал - В, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером №3 від 30.03.2006.

В той же час, ОСОБА_1 зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків за кредитом виконує не належним чином, у зв`язку з чим станом на 16 жовтня 2006 року заборгованість за договором кредиту складає 147896 грн 10 коп, в тому числі: заборгованість за кредитом - 139 588,88 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 744,06 грн, штраф, відповідно до п.4.2 Договору кредиту, у зв`язку з порушенням позивальником вимог договору кредиту - 1 478,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 85,16 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей же строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що 30.03.2006 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №420/187-САФ03.16-2 про надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 147 800, 00 грн, зі сплатою 16% річних, строком кредитування до 29.03.2012 (т.1 а.с.8-11,142-149).

Кредит надано позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки FIAT Doblo Panorama, 2006 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу №12-А1/25 від 28.03.2006 укладеного з ТОВ «Гармонія» (п.1.2 Договору).

Видача кредиту проводиться шляхом оплати з позичкового рахунку розрахункового документа позичальника на цілі, визначені п.1.2 цього договору (п.2.1 Договору).

Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування з позичкового рахунку коштів в повній сумі кредиту (п.2.2 Договору).

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору (п.2.3 Договору).

30.03.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений та нотаріально посвідчений договір застави автомобіля, відповідно до якого ОСОБА_1 , як заставодавець, передав банку, як заставодержателю, в заставу автотранспортний засіб - автомобіль FIAT Doblo Panorama, легковий універсал - В, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 , зареєстрований Кіровоградським МРЕВ 30.03.2006, заставною вартістю 147 800, 00 грн., який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 30.03.2006 Кіровоградським МРЕВ (т.1 а.с.17-20,138-141).

31.03.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений та нотаріально посвідчений договір поруки, за яким ТОВ «Гармонія», як поручитель, на добровільних засадах взяло на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов договору кредиту №420/187-САФ03.16-2 від 30 березня 2006, в повному обсязі цих зобов`язань (т.1 а.с.35).

Банком виконано свої зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, та перераховано кошти з позичкового рахунку позичальника на рахунок ТОВ «Гармонія».

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2009 року, який набрав законної сили, у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.205, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.1 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.3 ст.190 КК України, тобто - фіктивне підприємництво, шахрайство, легалізація (відмивання) грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, встановлено, що кредитний договір від 30.03.2006 був підписаний ОСОБА_1 , після чого на підставі наданих ОСОБА_2 до Кіровоградської філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» документів, на рахунок ТОВ «Гармонія» банком було перераховано 147 800, 00 грн, в якості оплати автомобіля FIAT Doblo Panorama на придбання якого і був отриманий кредит, оформлений на ОСОБА_1

В подальшому зазначені кошти за вказівкою ОСОБА_2 з розрахункового рахунку ТОВ «Гармонія» були зняті готівкою ОСОБА_3 (т.1 а.с.164-217).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вищезазначеним вироком суду підтверджується, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснив, що працюючи АТП ВАТ «Таксомоторний парк» водієм таксі почув серед працівників розмову, що ТОВ «Гармонія» потрібні працівники, які оформлені приватними підприємцями, так як машини для реалізації проекту необхідно брати через кредити, які необхідно оформити на тих водіїв, які погодяться працювати з фірмою.

Він погодився на умови та у визначений дань поїхав до нотаріуса, що на вулиці Шевченка, та підписав якісь документи, але що саме йому не відомо, так як вважав, що підписує документи на автомобіль.

Як на підставу для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 вказує на те, що не підписував кредитного договору та меморіального ордера на перерахування коштів, але такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Водночас на суд покладається обов`язок оцінки доказів за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України.

З приписами ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 березня 2007 року у справі призначалася почеркознавча експертиза на вирішення якої ставилися питання: чи підписи в заяві про перерахування коштів, в заяві на отримання кредиту, анкетах, договору кредиту, договорі застави поставлений (виконаний) саме ОСОБА_1 або іншою особою. (т.1 а.с.66)

Але з невідомих причин, судово-почеркознавчу експертизу не було проведено.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надавалися для огляду кредитний договір №420/187-САФ03.16-2 від 30.03.2006 (т.1 а.с.142-149) та договір застави майна від 30.03.2006 (т.1 а.с.138-141), укладених між ним та банком, для з`ясування чи підписував він вказані договори.

Оглянувши підписи в договорах ОСОБА_1 пояснив, що підписи в кредитному договорі не його, а договір застави майна ймовірно підписаний ним.

Головуючим в судовому засіданні ОСОБА_1 та його представнику, який є професійним адвокатом, було роз`яснено їхнє право заявити клопотання про призначення судом судово-почеркознавчої експертизи, оскільки для підтвердження їх доводів про не підписання кредитного договору необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

Також, ОСОБА_1 та його представнику роз`яснено, що в разі відсутності клопотання справу буде розглянуто за наявними у справі доказами.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, справу розглянуто за наявними у справі доказами.

У запереченні проти позову ОСОБА_1 вказував на те, що невиконання ним умов кредитного договору зумовлено тим, що ТОВ «Гармонія» порушило договір купівлі-продажу №12-А1/25 від 28.03.2006 і не поставило йому автомобіль (т.1а.с.33-34)

Про те, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір у запереченні проти позову не вказано.

У поясненнях проти заперечень проти позову (т.1 а.с.43а-43б) ОСОБА_1 зазначив, що особисто не пам`ятає які саме документи підписував, так як був під впливом шахрайських дій.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2009 року не встановлено, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір.

В рамках кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.205, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.1 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_1 не визнавався потерпілим, а був допитаний в якості свідка.

Аналізуючи в сукупності надані сторонами докази суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належними та допустими доказами не довів, що він не підписував кредитний договір та меморіальний ордер на перерахунок коштів.

За приписами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладений між ОСОБА_1 та банком кредитний договір №420/187-САФ03.16-2 від 30.03.2006 не визнавався судом недійсним і його недійсність прямо не встановлена законом, а тому цей договір має виконуватися належним чином відповідно до його умов.

Перерахування банком на рахунок ТОВ «Гармонія» коштів, в розмірі 147800 грн, є умовою кредитного договору, оскільки кредитні кошти ОСОБА_1 надавалися для оплати придбаного ним автомобіля згідно з договором купівлі-продажу №12-А1/25 від 28.03.2006 року, укладеного з ТОВ «Гармонія».

Наявність вироку суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не звільняє ОСОБА_1 від зобов`язань за кредитним договором, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Гармонія» не є стороною кредитного договору №420/187-САФ03.16-2 від 30.03.2006.

Відсутність в матеріалах справи на час ухвалення рішення суду копії вироку суду відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, це є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує, в тому числі тим, що він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи 28 квітня 2011 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що станом на 16.10.2006 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 420/187-САФ03.16-2, становить 147 896,10 грн, яка складається з заступного:

- заборгованість за кредитом - 139 588,88 грн;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 744,06 грн;

- штраф, відповідно до п.4.2 Договору кредиту, у зв`язку з порушенням позивальником вимог договору кредиту - 1 478,00 грн,

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 85,16 грн;

Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржується.

Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість в розмірі 147810 грн 94 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 139 588,88 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 744,06 грн; штраф, відповідно до п.4.2 Договору кредиту, у зв`язку з порушенням позивальником вимог договору кредиту - 1 478,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 85,16 грн задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 4.1 договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків.

У той самий час, згідно з пунктом 4.2 договору передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по грошових зобов`язаннях.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 51 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () 147810 (сто сорок сім тисяч вісімсот десять) грн 94 коп заборгованості за кредитним договором №420/187-САФ03.16-2 від 30 березня 2006 року та 51 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В стягненні 85,16 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, згідно п.4.1 кредитного договору, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2019.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді Л. М. Дьомич

С. М. Єгорова