КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/7607/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь 245 000 грн., як відшкодування збитків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2016 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений договір №00504289 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ».

Відповідно до п.1.1 договору було внесено грошові кошти на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 245 000 грн. на строк з 27 жовтня 2016 року тапроцентною ставкою 23,5% річних.

На підставі рішення правління Національного банку України від 10 січня 2017 року №14-рш/БТ розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно.

02 березня 2017 року позивач подала заяву про визнання її кредитором. Позивачем було отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн.

Вказує на те, що сума неповернутих грошових коштів у розмірі 245 000 грн. має бути визначена, як збитки, та солідарно стягнута з відповідачів по справі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що факт заподіяння Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» шкоди через порушення відповідачами, як власниками істотної участі Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Закону України «Про банки і банківську діяльність», не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, позивачем не було доведено заподіяння шкоди саме внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 27 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений договір №00504289 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» ( а.с. 10-11 ).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивачем було внесено грошові кошти на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 245 000 грн. на строк з 27 жовтня 2016 року з процентною ставкою 23,5% річних ( а.с. 10-11, 12 ).

Разом з тим, рішенням комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду ( оверсайта ) платіжних систем Національного банку України №553 від 23 грудня 2014 року погоджено опосередковане одноосібне набуття істотної участі в Публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк» Гуртовому Григорію Аркадійовичу ( а.с. 22 ).

Рішенням правління Національного банку України №329-рш/БТ від 11 жовтня 2016 року ухвалено рішення, зокрема, про визнання ОСОБА_2 власником істотної участі в Банку незалежно від формального володіння на підставі того, що він здійснює значний вплив на управління та діяльність банку ( а.с. 171-173 ).

10 січня 2017 року правлінням Національного банку України №14-рш/БТ Рішенням вирішено, зокрема, про віднесення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних ( а.с. 174-177 ).

Крім цього, в даному рішенні серед іншого, зазначено, що здійснені керівництвом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та власниками істотної участі цього банку заходи його докапіталізації є недостатніми, а Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» не забезпечило виконання плану реструктуризації у визначений в ньому строк ( там же ).

Рішенням Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №743 від 24 лютого 2017 року «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум банк» з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року, включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу за провадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Ірклієнку Юрію Петровичу на два роки з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно.

02 березня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про визнання її кредитором Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та отримала від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн.

Проте, як вона зазначає, сума неповернутих грошових коштів у розмірі 245 000 грн. має бути визначена, як збитки та солідарно стягнута з відповідачів по справі, у зв`язку з чим вона 16 червня 2017 року звернулася до суду із названим позовом ( а.с. 4-9 ).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог ( а.с. 99-103 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку про недоведеність позивачем вимог пред`явленого позову, зокрема, наявності вини відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку між їх діями чи бездіяльністю та ліквідацією банку.

Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, на підтвердження того, що саме власники істотної участі Публічного акціонерного товариства «Платинум банк», тобто ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не вжили дієвих і своєчасних заходів з фінансування й підтримки цього банку для проведення його діяльності відповідно до вимог законодавства, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності й неможливості своєчасного виконання банком зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як власників істотної участі у Публічного акціонерного товариства «Платинум банк», застосовувалися будь-які заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, оскільки їх вина у настанні неплатоспроможності банку не встановлена й не доведена.

Також, посилання позивача на рішення правління Національного банку України №14-рш/БТ від 10 січня 2017 року не є належним та допустимим доказом вини відповідачів, оскільки Національний банк України не є повноважним органом, який встановлює наявність або відсутність вини особи, а може лише висловити свою точку зору з цього питання.

Інших доказів наявності вини відповідачів у заподіянні шкоди позивачу не надано.

Крім того, до закінчення ліквідаційної процедури у банку відсутні, з точки зору суду другої інстанції, правові підстави стверджувати про доведеність факту заподіяння шкоди, завданої ОСОБА_1 .

При цьому, щодо можливого порушення права в майбутньому, то такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки, такий порядок суперечить положенням ст. 15 ЦК України, згідно якої підлягає захисту цивільне право лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання .

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити про те, що позивачу, як вона зазначає в позові, в установленному законом порядку, повернуто 200 000 грн. із вкладеної суми в 245 000 грн.

Таким чином, сума неповернутого вкладу становить 45 000 грн., а не заявлену позивачем суму.

При цьому, позивач не заявила інші вимоги, зокрема, про штрафні санкції з приводу неповернення грошових коштів, що свідчить про обгрунтованість зазначеного висновку з цього приводу.

Таким чином, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, обґрунтовано дійшов до висновку про недоведеність вини відповідачів у настанні неплатоспроможності Публічного акціонерного товариства «Платинум банк» та відсутність підстав для покладення на нихцивільно-правової відповідальності за зобов`язаннями банку перед позивачем, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 2, 52, 58, 76 Закону України «Про банки та банківську діяльності», ст.ст. 16, 22 ЦК України, України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 52, 58, 76 Закону України «Про банки та банківську діяльність», з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що відповідачі є власниками істотної участі у банку, відсутні підстави, що пов`язують неплатоспроможність банку з настанням будь-яких інших обставин, ніж дії осіб, які фактично ним керували, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко