Єдиний унікальний номер 243/9842/18 Номер провадження 22-ц/804/1373/19
Номер провадження 22-ц/804/1373/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Неминущого Г.Л., повний текст судового рішення складено 12 березня 2019 року) у цивільній справі №243/9842/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З моменту народження по теперішній час неповнолітні діти зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй.

На підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 4/3 від 14.02.2018 року встановлено місце проживання малолітніх дітей з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . Після винесення даного рішення діти стали проживати із батьком.

Однак, після прийняття зазначеного рішення, змінились обставини, які дають підставу для зміни місця проживання дітей, що буде в їх інтересах.

Так, молодша дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідував дитячий садок КЗ ДНЗ № 3 «Ромашка». Однак, після того, як він став мешкати із батьком, він практично перестав відвідувати дитячий садок. У період з лютого 2018 року по травень 2018 року систематично не відвідував вищевказаний заклад, а з 24 травня 2018 року взагалі з нього вибув.

Також, рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 20.06.2018 року № 390 встановлено порядок її спілкування з дітьми, за наступним графіком: перші та треті вихідні дні місяця з 17.00 години суботи до 14.00 години неділі, без присутності батька дітей, враховуючи згоду та бажання дітей.

Однак, дане рішення відповідач не виконує, у зв`язку із чим вона зверталась до відділу поліції та до служби у справах дітей Слов`янської міської ради.

Вона офіційно працює у ФОП ОСОБА_5 та щомісячно отримує заробітну плату, її робочий день триває з 08 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, вона має час відводити дітей до школи, займатись із ними, гуляти та іншим чином піклуватись про них. Має стабільний самостійний дохід, яким може створити усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити їх гармонійний розвиток особистості, в атмосфері любові і матеріальної забезпеченості. Крім того, вона має квартиру, яка належить їй на праві приватної власності. За місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно.

У той же час, батько дітей - офіційно не працює, не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення дітей. Мешкає у квартирі, яка не облаштована всім необхідним для розвитку дитини, не належить йому або його рідним на праві власності, та не може забезпечувати гарантовані постійні умови для нормального розвитку дітей та їх навчання.

Також їй відомо, що відповідач стоїть на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» з приводу зловживання алкогольними напоями та наркотичними засобами.

Просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визначенні місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом із нею.

В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам аморальної поведінки батька дітей, а саме: постанові від 09.02.2019 року в якій зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; ухвалі слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 24.10.2018 року, якою задоволено клопотання про призначення експертизи наркотичних засобів, які були вилучені в ході проведення обшуку в квартирі якій мешкає відповідач разом із дітьми; постанові Слов`янського міськрайонного суду від 12.12.2018 року в адміністративній справі № 243/11440/18, яка розглядалась відносно ОСОБА_2 та встановлює факт зберігання ним за місцем свого мешкання канабісу масою 1,131 г.. Крім того, суд не звернув уваги на пояснення відповідача, в яких він підтвердив факти неодноразового доставляння його працівниками поліції в КЛПУ «Наркологічний диспансер м. Слов`янська» для огляду на стан сп`яніння. Також зазначає, що внаслідок захворювання («Розлади психіки та поведінки») відповідач становить загрозу здоров`ю та життю їх спільних дітей.

Викладене на думку позивача на підставі ч.2 ст. 161 СК України забороняє передання неповнолітнього ОСОБА_4 до батька.

На вказану апеляційну скаргу від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вказане рішення суду без змін. В обґрунтування послався на те, що апелянт не зазначила, що обшук у його квартирі було проведено за заявою її та її матері про нібито скоєння ним кримінального правопорушення.

Ставлячи питання про проживання сина з нею, апелянт не зазначає конкретної адреси. Між тим, квартиру, яка є їх спільною власністю вона здає квартирантам і дохід від цього використовує сама. Фактично за наявності житла з вини апелянта він з дітьми змушений мешкати в орендованій квартирі.12 квітня 2018 року він звернувся до суду із позовом про розподіл спільно нажитого майна, і лише після цього позивач звернулася з позовом про визначення місця проживання дітей з нею, а до цього часу діти її не хвилювали.

Апелянт приховує від суду, що вона не виконує свого батьківського обов`язку і не надає кошти на утримання дітей, маючи заборгованість по сплаті аліментів.

Судом правильно враховано, що діти не бажають проживати з матір`ю.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції з Слов`янським міськрайонним судом, з`явилися ОСОБА_1 та її представник-адвокат Шевченко С.А., та ОСОБА_2 .. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом з їх матір`ю, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг чотирнадцяти років, а тому наділений правом самостійно визначити з ким з батьків він бажає проживати. Щодо місця проживання молодшого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд першої інстанції виходив з того, що дитина після припинення між сторонами шлюбних відносин постійно проживала разом з батьком, за цей час встановлена сталість її соціальних зв`язків з батьком та братом, її місце проживання та порядок спілкування матері з дитиною було визначено уповноваженим органом. Доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини з батьком - ОСОБА_2 може зашкодити інтересам дитини не надано.

Зазначені висновки відповідають встановленим обставинам та узгоджуються з положеннями статтей 160,161 СК України, статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» та положеннями Конвенції про права дитини.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 160, частини першої статті 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що від шлюбу сторони мають спільних дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , разом із позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «Ліра ЛТД» від 17 вересня 2018 року та не оспорюється сторонами.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області № 4/3 від 14 лютого 2018 року з урахуванням думки дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , результатів психолого-педагогічного діагностування дошкільного навчального закладу № 3 «Ромашка», за проективною методикою «Малюнок родини» та діалогічного спілкування, з метою виявлення ставлення дитини до членів родини, які свідчать про особисту прихильність хлопчиків до батька, підготовлено проект рішення виконкому про встановлення місця проживання малолітніх дітей з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.80).

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 177 від 21 березня 2018 року визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_5 , разом з батьком - ОСОБА_2 , за фактичним місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.38).

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 390 від 20 червня 2018 року встановлено порядок спілкування ОСОБА_1 з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступним графіком: перші та треті вихідні дні місяця - з 17.00 години суботи до 14.00 години неділі, без присутності батька дітей, враховуючи згоду та бажання дітей (а.с.15).

З характеристики, наданої директором навчально-виховного закладу ЗОШ №13 м.Слов`янська, вбачається, що батько приділяє належну увагу вихованню дітей, цікавиться їх успіхами, приводить до школи.

ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 13 вересня 2018 року, наданою директором ФОП ОСОБА_5 за місцем роботи; громадською характеристикою від 14 вересня 2018 року, наданою директором ТОВ «Ліра ЛТД». За даними лікувального закладу ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» не перебуває.

Згідно листа Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області від 14 червня 2018 року, надісланого на адресу ОСОБА_1 , заява останньої за фактом необхідності прийняття заходів стосовно ОСОБА_2 була отримана Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області та зареєстрована до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Слов`янського відділення поліції за № 18285 від 08.06.2018 року. У ході проведення перевірки з ОСОБА_2 була проведена бесіда профілактичного характеру про недопущення невиконання обов`язків по вихованню дітей (а.с.20).

Відповідно до Довідки, виданої директором ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 з 12 жовтня 2017 року, займає посаду глазурувальника фарфорових та фаянсових виробів. Дохід за період з 01 листопада 2017 року по 31 серпня 2018 року склав 36184,00 грн., що підтверджується довідкою директора ФОП ОСОБА_5 ..

В обгрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід визначити його місце проживання разом з нею. В якості доказу необхідності зміни місця проживання дитини позивач надала інформацію адміністрації КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» від 11 жовтня 2018 року про те, що ОСОБА_2 перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога вищевказаного лікувального закладу з 01 листопада 2017 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкодою для здоров`я». З 16 січня 2018 року перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками». Проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння 01.11.2017 року, а також на стан наркотичного сп`яніння 19.10.2018 року.

Додано копії медоглядів ОСОБА_2 від 01 листопада 2017 року та від19 жовтня 2018 року.

09 лютого 2018 року, постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження за вищевказаною справою - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.43).

Зазначені докази судом першої інстанції правильно не прийняті до уваги, так як вказані у них події мали місце до прийняття рішення комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 14.02.2018 року про встановлення місця проживання малолітніх дітей з відповідачем, де вони досліджувалися при прийнятті рішення.

Після прийняття зазначеного рішення позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано довідку від 19 жовтня 2018 року про огляд в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська», 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 . Однак зазначена довідка не може бути належним та допустимим доказом в даному випадку оскільки за оглядом ніякий висновок не зроблено у зв`язку із не здачею біосередовища.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну обставин та наявність підстав для визначення місця проживання неповнолітнього разом із позивачкою після прийняття рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 177 від 21 березня 2018 року не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких достатньо повно установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що діти з лютого 2018 року проживають у родині батька, за місцем проживання навчаються у школі, де характеризуються як позитивні та старанні учні, тобто батько постійно піклується про дітей,приділяє належну увагу контролю за виконанням домашніх завдань,підтримує зв`язок із вчителями, бере участь у духовному та фізичному розвиткові. Відповідачем створено умови належного виховання та розвитку дітей, що нічим не спростовано, на час розгляду справи дитина надає більшої прихильності батькові, тому зміна образу життя призведе до моральних страждань дітей та є не в інтересах дитини.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При спілкуванні з дитиною, вона висловила більшу особисту прихильність до батька ніж до матері, що також було враховано судом.

Крім того, як було правильно зазначено судом першої інстанції, жодного доказу того,

що за час ухвалення рішення органом опіки та піклування №4/3 від 14.02.2018 року і до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції щось змінилось, відкрились якісь нові обставини, позивачем не надано. Також рішення органу опіки та піклування від 14.02.2018 року про визначення місця проживання дітей разом із батьком не було оскаржено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно враховував, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини у силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, а зібрані у справі докази вказують на те, що проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком якнайкраще забезпечить інтереси дитини.

Доводи про те, що судом першої інстанції не враховано як підставу для визначення місця проживання сина ОСОБА_6 разом з позвачем ухвалу слідчого судді від 24.10.2018 року про задоволення клопотання про призначення експертизи наркотичних засобів, які були вилучені за місцем проживання відповідача та постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за збереження наркотичного засобу, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки зазначеним документам судом першої інстанції надано оцінку.

Та обставина , що відповідач перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками» не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідачем надано медичні довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного та сертифікат проходження профілактичного наркологічного огляду від 15.06.2017 року які дійсні до 15.06.2019 року, де зазначено, що протипоказань до виконання обов`язків водія категорій А ,В не виявлено. Таким чином суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги надані позивачем довідки, в яких викладено суперечливі відомості, як належний та допустимий доказ того, що неповнолітній син не може проживати разом з батьком.

Посилання на те, що позивач має на праві власності квартиру, працює але має час піклуватися про дитину, а відповідач офіційно не працює, на праві власності не має свого житла та перебуває на обліку у лікаря-нарколога,що дає перевагу їй для того, щоб визначити місце проживання сина ОСОБА_6 з нею, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини судом не встановлена відсутність житлових умов для проживання дитини з батьком, було враховано думку дитини щодо місця її проживання.

Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 367 ЦПК України виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти

днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.05.2019 року.

Судді: