Справа № 154/377/18 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А.
Провадження № 22-ц/802/544/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 25.07.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 117000 грн., з яких: 2992,43 грн. заборгованість за кредитом, 108922,68 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5084,89 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.04.2018 р. позов задоволено. Вирішено стягнути із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.07.2011 р. в сумі 117000 грн. та 1762 грн. судового збору.

Відповідач подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31.01.2019 р. заочне рішення у цій справі скасоване, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 лютого 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач АТ КБ «ПриватБанк» (який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк») просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував, що термін дії картки, отриманою відповідачкою, встановлено до квітня 2015 року, тому звернувшись до суду з позовом у лютому 2018 року банк не пропустив строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (117000 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статтей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Судом установлено, що 25.07.2011 ОСОБА_1 звернулась до банку із заявою, на підставі якої їй надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11).

Обов`язковий щомісячний платіж, визначений сторонами, складав 7% заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 р. - 5% заборгованості (але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с. 12).

Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 11 зворот).

Пунктом 1.1.1.45 Умов встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.4. Умов банк має право в односторонньому порядку та без повідомлення позичальника змінювати розмір кредитного ліміту.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Крім того, за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується за кожний день прострочення кредиту пеня, яка дорівнює 0,24 % від суми загальної заборгованості, плюс 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., а коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше 0,24% від суми загальної заборгованості плюс 100 грн. (а.с. 12).

Пунктами 2.1.1.12.4; 2.1.1.12.6.4 Умов передбачено, що строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам зі встановленим Мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими картами, наведені у Пам`ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною Договору, а також встановлюються вказаним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості. У випадку непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частки більш як 210 днів увесь кредит вважається простроченим.

На виконання своїх зобов`язань за договором від 25.07.2011 у ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача в гривнях і проводилося здійснення його обслуговування згідно з договором.

При відкритті карткового рахунку у відповідності з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальнику був встановлений кредитний ліміт 300 грн., який в подальшому був збільшений, проти чого не заперечувала відповідач ОСОБА_1

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 25.07.2011 банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 25.07.2011 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданих банком розрахунків станом на 31 грудня 2017 року складає 117000 грн., з яких: 2992,43 грн. заборгованість за кредитом, 108922,68 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5084,89 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» термін дії кредитної картки квітень 2015 року (а.с.10).

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник ОСОБА_1 25 липня 2011 року активувала свою кредитну картку, неодноразово на погашення кредиту сплачувала грошові кошти, останній платіж здійснила 26 лютого 2013 року і з цього часу жодного платежу не здійснювала (а.с. 8-9, 84-86).

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 не внесла черговий платіж до 25 березня 2013 року, тому станом на 31 березня 2013 року відповідно до розрахунку банку наявна прострочена заборгованість за кредитом та відсотками (а.с. 8).

З долучених до заяви-анкети Умов і правил вбачається, що для даного кредитного договору передбачений особливий строк повернення кредиту у разі прострочення виконання зобов"язань. Зокрема, відповідно до пунктів 2.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та правил, у зв`язку із наявністю простроченого кредиту (овердрафту), строком повернення кредиту у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості - 22 жовтня 2013 року ( починаючи з 26 березня 2013 року).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язана була вносити обов`язковий щомісячний платіж та сплачувати проценти до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

За наведених умов, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором, визначається за кожним черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Не отримавши черговий платіж 25 березня 2013 року, банк дізнався про порушення свого права, тому з 26 березня 2013 року починається строк позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором за кожним таким черговим платежем.

З відповідним позовом до суду Банк звернувся 04 лютого 2018 року (згідно з відтиском штампу поштового відділення на конверті з позовною заявою, а.с. 45), тобто, поза межами строку позовної давності щодо кожного чергового платежу та повернення кредиту в повному обсязі, строк виконання якого відповідно до п.2.1.1.12.4 та п.2.1.1.12.6.4 Умов настав 22 жовтня 2013 року.

На підставі наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову банку з причин пропуску строку позовної давності, про застосування якого просила відповідачка.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості зазначених висновків суду з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у справах № 6-14цс14, № 6-1295 цс 15 є необґрунтованими.

У постанові Верховного Суду Україні від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 висловлена позиція, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України не може бути застосована до правовідносин, які виникли у даній справі, оскільки строк повернення кредиту в повному обсязі у цій справі відповідно до п.2.1.1.12.4 Умов настав на 211-й день з моменту виникнення простроченої заборгованості, а не встановлений останнім днем місяця вказаного на картці, як у справі № 6-14цс14.

Так само у справі № 6-1295цс15 строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, що відрізняється від умов договору у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та є суб`єктивною оцінкою обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 381, 382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: