П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 241/1447/17

Номер провадження 22-ц/804/634/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Гаврилової Г.Л., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»

відповідач - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_6

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гайтан Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року, у складі судді Демочко Д.О., дата складення повного судового рішення 05 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року представник позивача Булатова М.А. звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування.

Вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2016 року заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у цивільній справі № 225/3642/16-ц позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (назва змінена на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» - далі АТ «ПУМБ») до ОСОБА_5, ДП ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», ТОВ «Компанія «МДД», ТОВ «Фармед», ТОВ «Компанія «САТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки задоволено і стягнуто солідарно з ДП ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», ОСОБА_5, ТОВ «Компанія «МДД», ТОВ «Фармед», ТОВ «Компанія «САТ» на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредтини договором у загальному розмірі 3 794 899,42 грн., судові витрати 56 923,49 грн., а також витрати, пов'язані з розміщенням оголошення у газеті, у розмірі 840 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

19 вересня 2017 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/3642/16-ц задоволено заяву АТ «ПУМБ» про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5

ОСОБА_5 22 вересня 2017 року були вчинені правочини по відчуженню належного їй нерухомого майна безоплатно на користь свого сина - ОСОБА_6 шляхом укладення договорів дарування за реєстрами №№2149, 2171, 2151, 2173, 2183, 2181, 2179, 2177, 2175, посвідчених приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф.

ОСОБА_5, яка є боржником перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 12.05-373 від 15 травня 2012 року та договором поруки № 12.05-373/11 від 15 травня 2012 року, була обізнана про наявність невиконаних боргових зобов'язань та наявність у провадженні суду цивільної справи про стягнення з неї заборгованості і всупереч ухвалі Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/3642/16-ц від 19 вересня 2017 року про забезпечення позову, вчинила угоди по відчуженню свого нерухомого майна безоплатно своєму синові - ОСОБА_6 шляхом укладення договорів дарування.

У зв'язку з викладеним, просили визнати укладені ОСОБА_5 22 вересня 2017 року договори дарування недійсними, оскільки вони вчинені з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та є фіктивними, оскільки не спрямовані на реальне настання обумовлених цими договорами наслідків.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування задоволено:

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2149 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є житловий будинок, господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості, загальною плащею 342,4 кв.м., житлова площа 110,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, РНОНМ НОМЕР_3 (РПВН НОМЕР_4).

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2171 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка площею 0,23 га за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_19, кадастровий номер НОМЕР_20.

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2151 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами, загальна площа 288,4 кв.м., житлова площа 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3, РНОНМ НОМЕР_5 (РПВН НОМЕР_6).

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2173 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_8 кадастровий номер НОМЕР_7.

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2183 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_9, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_10.

Визнати недійсним договір дарування реєстровий № 2181 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_11, площа (га): 0,1, за адресою: АДРЕСА_5 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_12.

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2179 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_13, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_6, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_14.

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2177 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_15, площа (га): 0,1, за адресою: АДРЕСА_7, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_16.

Визнано недійсним договір дарування реєстровий № 2175 від 22 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_17, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_8, РНОНМ НОМЕР_18.

Внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та поновлення записів про право власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на об'єкти нерухомого майна, що були предметом вказаних договорів дарування.

Стягнуто з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 09 листопада 2017 року, у виді накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_9, а саме:

- Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею - 342,4 кв.м., житлова площа - 110,3 кв.м., за адресою - АДРЕСА_1. РНОНМ - НОМЕР_3 (РПВН НОМЕР_4);

- Земельна ділянка площею 0,23 га, за адресою: АДРЕСА_2, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). РНОНМ - НОМЕР_19, Кадастровий номер - НОМЕР_20;

- Двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами, загальна площа - 288,4 кв.м., житлова площа - 189,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3. РНОНМ - НОМЕР_5 (РПВН: НОМЕР_6);

- Земельна ділянка площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_10, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). РНОНМ - НОМЕР_8, Кадастровий номер - НОМЕР_7;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_9, площа (га): 0.1, за адресою: АДРЕСА_11, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ: НОМЕР_10;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_11, площа (га): 0.1, за адресою: АДРЕСА_12, з цільовим призначенням для

будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ: НОМЕР_12;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_13, площа (га): 0.1, за адресою: АДРЕСА_13, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ: НОМЕР_14;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_15, площа (га): 0.1, за адресою: АДРЕСА_14, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ: НОМЕР_16;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_17, площа (га): 0.1, за адресою: АДРЕСА_15, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ: НОМЕР_18.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат Гайтан К.О. просить рішення суду скасувати та відмовити АТ «ПУМБ» у позові, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не було достеменно відомо про наявність судового рішення про арешт майна ОСОБА_5; має місце невідповідність висновків суду щодо кількості арештованого майна за ухвалою суду від 19 вересня 2017 року кількості договорів відчуження, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суд визнав недійсними; не враховано, що судове рішення, яким було накладно арешт на майно ОСОБА_5 в наступному було скасовано, з відмовою АТ «ПУМБ» у прийнятті заходів забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Пашкова Н.В., яка виступає в інтересах АТ «ПУМБ», просить рішення суду залишити без змін, а скаргу представника ОСОБА_6 відхилити. Зазначає, що з 17 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_5 була внесена до Єдиного реєстру боржників, що позбавляло її можливості з відчуження належного їй майна за невиконання майнових зобов*язань перед АТ «ПУМБ», але незважаючи на ці обставини відповідач зареєструвала за собою право власності на об'єкти нерухомості, а 19 вересня 2017 року - уклала договори дарування з сином ОСОБА_6, з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення з неї суми боргу в іншому провадженні. Твердження відповідача про необізнаність щодо наявності заборони на відчуження майна не відповідає дійсності та матеріалам справи, оскільки відповідачі тісно пов'язані родинними зв'язками, бізнесовими інтересами фізичних осіб та підприємств, засновниками (учасниками) та керівними органами яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Ці обставини дають підстави вважати, що стан судових справ за участю АТ «ПУМБ» достеменно відомі відповідачам, що дає їм можливість зловживати процесуальними правами при розгляді справи про стягнення заборгованості.

Рішення суду першої інстанції, відповідно до доводів апеляційної скарги, оскаржується виключно в частині укладення відповідачами договорів дарування, тому переглядається судом апеляційної інстанції лише у цій частині і оцінка судового рішення на предмет законності та обґрунтованості в іншій частині - скасування заходів забезпечення позову, колегією суддів не надається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката Гайтан К.О. та представника ОСОБА_5 - адвоката Батюка О.О., які підтримали скаргу, заперечення проти скарги представника АТ «ПУМБ» адвоката Маштакова С.А., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив з того, що проведене ОСОБА_5 відчуження об'єктів нерухомості під час дії арешту суду та заборони на відчуження нерухомого майна є протиправним, тобто таким, що порушує публічний порядок, незалежно від того, що інформація про арешт майна була відсутня у відповідному державному реєстрі; проводячи відчуження майна ОСОБА_5 була обізнана про наявність судового спору щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а відтак могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку стягнення цих коштів на підставі судового рішення, шляхом звернення стягнення на її нерухоме майно. Незважаючи на те, що позивач не був стороною оспорюваних правочинів, але АТ «ПУМБ» є заінтесованою особою і має право на оспорювання договорів дарування від 22 вересня 2017 року, оскільки внаслідок незаконних дій відповідачів, були порушені його права та законні інтереси.

З висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 30 серпня 2016 року заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_5, ДП ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», ТОВ «Компанія «МДД», ТОВ «Фармед», ТОВ «Компанія «САТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки задоволено позовні вимоги і стягнуто солідарно з ДП ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея», ОСОБА_5, ТОВ «Компанія «МДД», ТОВ «Фармед», ТОВ «Компанія «САТ» на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 3 794 899,42 грн. Вирішено питання про судові витрати (т.№ 1, а.с. 14-15).

14 вересня 2016 року на виконання рішення суду представнику позивача були видані виконавчі листи № 2/225/1249/2016 (№225/3642/16-ц) (т. № 1, а.с. 16).

17 лютого 2017 року постановою державного виконавця Мангушського районного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 53428508 за місцем знаходження зареєстрованого нерухомого майна боржника (ідентифікатор доступу 954171ДАЗЕВБ). Також 17 лютого 2017 року постановою державного виконавця Мангушського районного відділу ДВС в рамках зазначеного вище виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5 (т. № 1, а.с. 17).

29 серпня 2017 року ТОВ «Фармед» було подано заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 серпня 2016 року і 13 вересня 2017 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області заяву ТОВ «Фармед» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 30 серпня 2016 року у цивільній справі № 225/3642/16-ц скасовано, виконавчі листи, видані на підставі даного рішення, відкликані з виконання. Справу призначено до судового розгляду на 17 жовтня 2017 (т. № 1, а.с. 96-97).

18 вересня 2017 року до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби представником відповідача ОСОБА_5 була подана ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 13 вересня 2017 року та заява про закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_5 і зняття арештів з належного їй майна, накладених в рамках виконавчого провадження.

20 вересня 2017 року державним виконавцем Мангушського районного відділу державної виконавчої служби були винесені постанова про зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_5 та постанова про закінчення виконавчого провадження № 53428508 (т.№1, а.с. 21-22).

19 вересня 2017 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/3642/16-ц задоволено заяву АТ «ПУМБ» про забезпечення позову та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5, а саме на:

- житловий будинок, господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 342,4 кв.м., житлова площа 110,3 кв.м. (з наступними складовими частинами - житловий будинок , А-2, гараж-майстерня, Б-1, ганок, а, вимощення, 1, огорожа № 1), за адресою - АДРЕСА_1, РНОНМ - НОМЕР_3;

- земельну ділянку площею 0,23 га, за адресою: АДРЕСА_2, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). РНОНМ - НОМЕР_19, Кадастровий номер - НОМЕР_20;

- двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами, загальна площа - 288,4 кв.м., житлова площа - 189,4 кв.м., площа земельної ділянки - 1000 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, РНМ: НОМЕР_6, номер запису 712 в книзі 11;

- житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_16, загальна площа 342,4 кв.м., житлова площа 110,3 кв.м., площа земельної ділянки 2 300 кв.м. РНМ: НОМЕР_4 (т. №1, а.с. 25-26).

22 вересня 2017 року між відповідачами у справі були укладені договори дарування, за якими ОСОБА_5 передавала в дар, а ОСОБА_6 прийняв в дар вищевказане нерухоме майно, а також:

-земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_8 кадастровий номер НОМЕР_7 ( т.№ 1, а.с. 225-226),

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_9, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_10 (т.№ 2, а.с. 37-37),

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_11, площа (га): 0,1, за адресою: АДРЕСА_5 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_12 (т.№ 2, а.с. 25-26),

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_13, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_6, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_14 (т.№ 2, а.с. 13-14),

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_15, площа (га): 0,1, за адресою: АДРЕСА_7, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_16 (т.№ 2, а.с. 1-2).

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_17, площа (га): 0,1 за адресою: АДРЕСА_8, РНОНМ НОМЕР_18 (т. № 1, а.с. 236-237).

Як вбачається зі справи, обґрунтовуючи свої вимоги до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договорів дарування недійсними, позивач посилався на те, що договори від 22 вересня 2017 року не відповідають положенням ст.228 ЦК України, оскільки порушують публічний порядок, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Заперечуючи проти позову відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в особі своїх представників, вказували, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором розглядалася у відсутності відповідача ОСОБА_5про що свідчить заочне рішення суду; про застосування заходів забезпечення позову 19 вересня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 достеменно відомо не було, оскільки це питання вирішувалося без повідомлення та у відсутності ОСОБА_5; копію ухвали про накладення арешту на майно вона не отримувала; договори дарування були направлені на реальне настання їх наслідків, оскільки фактично з 2014 року ОСОБА_5 передала майно в дар синові ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про визнання недійсними договорів дарування, укладених 22 вересня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з зазначених обставин не може залишатися без змін, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні положення про правочин визначені главою 16 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 ЦК України обумовлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з частинами першою, другою статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України підлягає з'ясуванню чи мали намір порушити публічний порядок сторони або одна із сторін правочину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відчуження об'єктів нерухомості проведених ОСОБА_5 під час дії арешту суду та заборони відчуження на нерухоме майно є протиправним, тобто таким, що порушує публічний порядок незалежно від того, що інформація про арешт майна була відсутня у відповідному державному реєстрі.

З цими висновками суду першої інстанції, які призвели до задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про визнання недійсними договорів дарування від 22 вересня 2017 року, погодитися не можна.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, даний позов про визнання договорів дарування недійсними подано у зв'язку з пред'явленням АТ «ПУМБ» позову до ОСОБА_5, як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2012 року, укладеного між позивачем та Дочірнім підприємством ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея».

Встановлено, що 15 травня 2012 року АТ «ПУМБ» та Дочірнє підприємство ТОВ «Фармед» «Торгівельний дім «Панацея» уклали кредитний договір, за яким підприємство отримало кредит в розмірі 3 500 000 грн.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором, між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_5, ТОВ «Компанія «МДД», ТОВ «Фармед», ТОВ «Комапанія «САТ» укладено договори поруки.

У зв'язку з невиконанням боржником кредитних зобов*язань 13 червня 2016 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до Дочірнього підприємства ТОВ «Фармед» та поручителів, в тому числі ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2012 року. Питання про забезпечення позову позивачем порушено не було.

24 липня 2017 року ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на об'єкти нерухомості - житлові будинки та земельні ділянки, відносно яких виник спір.

За вимогами банку про стягнення заборгованості за кредитним договором Дзержинським міським судом Донецької області 30 серпня 2016 року було ухвалено заочне рішення про стягнення заборгованості на користь банку і з поручителя ОСОБА_5

Ухвалою суду від 13 вересня 2017 року вказане заочне рішення за заявою ТОВ «Фармед» було скасовано та справа передана на новий розгляд.

19 вересня 2017 року представник позивача звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про забезпечення позову і ця заява була задоволена шляхом накладення арешту на 9 об*єктів нерухомості, належних ОСОБА_5 та розташованих в с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області.

З ухвали про забезпечення позову, на яку АТ «ПУМБ» посилається, як підставу для визнання недійсними договорів дарування від 22 вересня 2017 року за ст.228 ЦК України вбачається, що питання вирішено у відсутності сторін, які про розгляд справи не повідомлялися.

У запереченнях проти судового рішення, представник відповідача ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду посилилися на те, що ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_6 станом на 22 вересня 2017 року не були достеменно обізнані про наявність заборони на відчуження майна, належного ОСОБА_5 Висновок суду про те, що ОСОБА_5 маючи достовірні дані про арешт майна та заборону його відчуження уклала договори дарування з метою ухилення від можливого майбутнього виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором також спростовується інформацію про те, що ухвала суду від 19 вересня 2017 року набрала чинності та була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень тільки 25 вересня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення про забезпечення позову АТ «ПУМБ» 19 вересня 2017 року, суд наклав арешт та заборонив відчуження 4 об*єктів нерухомості, належних ОСОБА_5 - житлового будинку по АДРЕСА_1, земельної ділянки, по АДРЕСА_2, житлового будинку АДРЕСА_3 та житлового будинку по АДРЕСА_16.

Задовольняючи вимоги банку про визнання недійсними доворів дарування від 22 вересня 2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недійсними 9 договорів дарування, при цьому не навівши будь-яких обгрунтувань свого рішення щодо наявності підстав для визнання недійсними договорів відчуження 6 земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_10.

Між тим, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року про забезпечення позову була скасована, а 01 грудня 2017 року при перегляді заяви АТ «ПУМБ» про забезпечення позову, суд відмовив банку в застосуванні заходів забезпечення позову.

Обгрунтування суду щодо підстав визнання недійсними договорів дарування, ухвалених з посиланням на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року, яка була визнана незаконною, є непереконливим.

Крім того, з пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, до теперішнього часу відсутнє рішення про визначення відповідальності ОСОБА_5 за договором поруки від 15 травня 2012 року по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2012 року.

Встановлено, що ОСОБА_5, будучи власником житлових будинків та земельних ділянок, користуючись наданими їй правами, визначеними ЦК України, 22 вересня 2017 року провела відчуження зазначених раніше об'єктів нерухомості іншій особі на підставі договору дарування. При укладенні договорів дарування житлових приміщень та земельних ділянок ОСОБА_5 підписала у нотаріуса договори дарування і це було її вільне волевиявлення. Всі об'єкти нерухомості були зареєстровані за ОСОБА_5 і при укладенні договорів дарування вона мала право ними розпоряджатися.

Волевиявлення ОСОБА_6 також було спрямоване на реальне настання правових наслідків, а саме, на придбання права власності на спірне нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, колегія дійшла висновку, що подання позову АТ «ПУМБ» не можна вважати подією, яка свідчить про порушення або оспорювання права акціонерного товариства, тому таке право за позовом у цій справі не підлягає захисту шляхом визнання договорів дарування недійсними, стороною якого скаржник не був.

Позов у цій справі не захищає (не поновлює) порушене право власності позивача як власника, тобто не є ефективним, тому що позивач не був та не став власником спірних житлових будинків та земельних ділянок.

Встановлено, що оспорювані договори за своїм змістом є правочином, а саме - юридичною дією, спрямованою на досягнення цивільно-правового результату - переходу права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Ці договори не містять умов, спрямованих на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності, або умов, спрямованих на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу. Спірні правочини не спрямовані на відчуження викраденого майна та не порушують правового режиму вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання договорів дарування нерухомого майна, укладених між відповідачами у справі, недійсними з підстав порушення ними вимог статті 228 ЦК України, оскільки при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. В цьому випадку матеріали справи не містять доказів того, що станом на момент розгляду справи вироком суду, постановленим у кримінальній справі, чи іншими доказами встановлена вина відповідачів, яка виражена в намірі незаконно заволодіти нерухомим майном позивача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Таким чином, дійшовши висновку, що рішення суду першої інстанції, не відповідає обставинам справи, представленим доказам та нормам матеріального права, колегія вважає слушними доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - адвоката Гайтан К.О. про відсутність підстав для визнання договорів дарування від 22 вересня 2017 року недійсними, з посиланням на ст.228 ЦК України, та вважає необхідним скасувати судове рішення від 27 вересня 2018 року з відмовою АТ «ПУМБ» у позові з цих підстав за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Такого висновку колегя суддів дійшла з урахуванням позиції Верховного Суду України, викладеній в ухвалах від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс16.

Як вбачається зі справи, звертаючись до суду АТ «ПУМБ» посилалося також на те, що укладені договори дарування від 22 вересня 2017 року є недійсними у зв'язку з фіктивністю, оскільки сторони договору не мали наміру на реальність настання наслідків, передбачених цими договорами.

Між тим, перевіряючи судове рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для визнання договорів недійсними через їх фіктивність з урахуванням наступного.

Частиною 2 статті 719 ЦК України обумовлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 204 Цивільного кодексу України гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Таким чином, особа може, реалізуючи своє право свободи договору (право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов'язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства, достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Встановлено, що договори дарування від 22 вересня 2017 року укладені між відповідачами в письмовій формі та посвідчені приватним нотаріусом Чичековим С.Ф., що підтверджується письмовими доказами долученими до справи та не заперечується позивачем.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Згідно волевиявленню власника майна ОСОБА_5 вона передала в дар ОСОБА_6 нерухоме майно у вигляді житлових будинків та земельних ділянок, розташованих в с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області (9 об*єктів).

Як вбачається зі справи та пояснень представника АТ «ПУМБ» в суді апеляційної інстанції, позивач вважав, що оспорювані правочини є фіктивними, оскільки ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_6, відповідачі проживають разом, спірні об'єкти нерухомого майна є майном сім*ї, тому метою укладання оспорюваних правочинів було вивести ці об'єкти нерухомого майна із загального обсягу майна, що є предметом спору, у межах розгляду іншої цивільної справи, а саме, про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5

Матеріали справи не містять наданих позивачем доказів вчинення фіктивного правочину з обох сторін та на підтвердження умислу відповідачів на укладення договору дарування без наміру створення правових наслідків, які ними обумовлювалися, оскільки реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_6 свідчить про реальність настання правових наслідків правочину.

Посилання представника АТ «ПУМБ» на те, що про фіктивність правочинів свідчить бездіяльність ОСОБА_6, який отримав в дар базу відпочинку, але не продовжив її реконструкцію та отримання будь-яких дозвільних документів, колегія вважає непереконливим доводом фіктивності інших правочинів, вчинених сторонами.

Апеляційний суд, дослідивши обставини справи, представлені сторонами докази та з урахуванням доводів апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_6, вважає, що належних доказів для задоволення вимог банку в цій частині немає.

Доводи АТ «ПУМБ» про те, що оспорюваний правочин вчинений з метою ухилення від можливого виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на користь банку не заслуговують на увагу, оскільки рішення по спору між вказаними особами, після скасування заочного рішення від 30 серпня 2016 року на даний час не винесено, розмір відповідальності ОСОБА_5 не визначений, справа знаходиться в провадженні Дзержинського районного суду Донецької області дотепер.

Відповідач ОСОБА_6 не був стороною кредитного договору і будь-яких зобов*язань, як свідчить справа, перед АТ «ПУМБ» немає.

У справі, яка переглядається, встановлено, що при укладенні договорів дарування у його сторін було волевиявлення на вчинення даних правочинів, дарувальник ОСОБА_5 реально подарувала, а обдарований ОСОБА_6 отримав в дар спірне майно для себе і зареєстрував на своє ім'я.

За вимогами ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позивач своїх вимог про недійсність договору дарування з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України, не довів, що є його процесуальним обов'язком. При цьому відповідачем вчинені всі необхідні дії для виконання договору дарування, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що сторони діяли фіктивно та не мали наміру на реальне настання правових наслідків укладеного правочину, що могло бути підставою для визнання договорів недійсними.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, норм матеріального права та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 адвоката Гайтан К.О. підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2018 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову АТ «ПУМБ» у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22 вересня 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф., за реєстрами №№ 2149, 2171, 2151, 2173, 2183, 2181, 2179, 2177, 2175.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою адвоката Гайтан К.О., яка представляє ОСОБА_6, апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справа № 379/1256/15-ц провадження № 61-1300св18, від 14 березня 2018 року справа № 363/502/15-ц провадження № 61-6206св18, від 23 січня 2019 року справа № 757/19864/15-ц провадження № 61-13684св18, від 31 січня 2019 року справа № 127/13957/16-ц провадження

№ 61-26417св18 та Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справа 815/2862/17.

Ухвалюючи нове рішення про відмову АТ «ПУМБ» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договорів дарування недійсними, колегія суддів вважає необхідним, на підставі ст.ст.141,382 ЦК України, вирішити питання про відшкодування відповідачу ОСОБА_6 понесених судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 2643 грн., у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (т.4 а.с.66).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гайтан Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року, в частині визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна від 22 вересня 2017 року, з внесенням відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та стягнення судового збору, скасувати.

У задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22 вересня 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим Савелієм Федоровичем, за реєстрами:

- № 2149, предметом якого є житловий будинок, господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості, загальною плащею 342,4 кв.м., житловою площею 110,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, РНОНМ НОМЕР_3 (РПВН НОМЕР_4),

- № 2171, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2300 га, в тому числі 0,1821 га - прибудинкова територія, 0,0479 га - землі під капітальними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_19, кадастровий номер НОМЕР_20,

- № 2151, предметом якого є двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 288,4 кв.м., житловою площею 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3, РНОНМ НОМЕР_5 (РПВН НОМЕР_6),

- № 2173, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_10 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_8, кадастровий номер НОМЕР_7,

- № 2183, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_11 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ 23, кадастровий номер НОМЕР_9,

- № 2181, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_12 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_12, кадастровий номер НОМЕР_11,

- № 2179, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_13, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_14, кадастровий номер НОМЕР_13,

- № 2177, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_14, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), РНОНМ НОМЕР_16, кадастровий номер НОМЕР_15,

- № 2175, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_15, РНОНМ НОМЕР_18, кадастровий номер НОМЕР_17

та про внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» () на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) у відшкодування судового збору 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 18 березня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

Г.Л.Гаврилова

Т.Б. Ткаченко