Номер провадження: 22-ц/813/2800/19
Номер справи місцевого суду: 520/1433/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні власністю - земельною ділянкою.

Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 та членам його сім`ї мати вільний доступ до Ѕ частини земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в межах точок 1-2-3-4-1, площею 269,5 кв.м, згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №056/2016 від 07.04.2016 року, виконаного ПП « Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.. Скибінського С.С.».

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 та членам його сім`ї у встановленні паркану на Ѕ частини земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в межах точок 1-2-3-4-1, площею 269,5 кв.м, згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №056/2016 від 07.04.2016 року, виконаного ПП « Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.. Скибінського С.С.».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1285 ( одна тисяча двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити (а.с. 146-148).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.10.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року - залишити без змін (а.с. 183-185).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року., яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 30.05.2019 року о 14год.00хв.

До суду апеляційної інстанції з`явилися всі учасники справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_2 , за рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-7304/11 від 08 серпня 2012 року (набрало законної сили 12.11.2012 року) на праві приватної власності належить 1/2 частка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення для садівництва, як спадщина за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка в свою чергу отримала 28.06.2006 року свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 ( а/с 5).

Власником іншої 1/2 частки вищезазначеної ділянки є ОСОБА_1 , яка зареєструвала право власності 29.05.2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2006 року після смерті ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/2943/16-ц від 11 липня 2016 року (набрало законної сили 22.07.2016 року), було виділено в натурі ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в межах точок 1-2-3-4-1 площею 269,5 кв.м. відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 056/2016 від 07.04.2016 року виконаного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» наступним чином: - від кута паркану розташованого зі сторони вулиці Макаренка (від точки 1) по прямій лінії на відстані 11,56 м по межі паркану розташованого зі сторони вулиці Макаренко (до точки 2); - з наступним поворотом вліво по прямій ліні на відстані 23,21 м. до перетину з парканом суміжного землекористувача (до точки 3); - з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,54 м по межі паркану з суміжним землекористувачем до перетину з парканом розташованим зі сторони території загального користування (проїзду) (до точки 4); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 23.46 м по межі паркану розташованого зі сторони території загального користування до перетину з парканом розташованим зі сторони вулиці Макаренко до початкової точки відліку ( до точки 1) ( а/с 10).

При виконанні зазначеного рішення суду від 11.07.2016 року державним виконавцем викликалась Дьоміна Т.О. для погодження меж земельних ділянок (а/с 63-67), однак відповідач акти погодження не підписала. Згідно висновку від 24.01.2017 року про результати розгляду заяви ОСОБА_3 про перешкоди у доступу до земельної ділянки з боку ОСОБА_1 , заявнику рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку (а/с 107).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що відповідачкою не визнаються та оспорюється право позивача на вільне користування своєю земельною ділянкою, що є підставою для захисту такого права у суді.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Так, за змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Власник земельної ділянки або землекористувач, згідно ч.2 ст. 152 ЗК України, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Дане положення відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, відповідно до якої власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України.

Правомочність користування майном означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Перешкоди в користуванні - це дії іншої особи щодо обмеження власника майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріалами справи встановлено, що рішеннями Київського районного суду м.Одеси від 08.08.2012 року (справа №2-7304/11) та від 11.07.2016 року (справа №520/2943/16ц) встановлено, що ОСОБА_2 є власником Ѕ частки земельної ділянки, яка виділена йому в натурі відповідно до меж, зазначених у висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 056/2016 від 07.04.2016 року, тобто судом було визначено порядок виділу належної позивачу Ѕ частки земельної ділянки (а.с. 5,10).

Зазначені судові рішення ОСОБА_1 не оскаржувалися.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України ) обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 056/2016 від 07.04.2016 року, виконаного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», на підставі якого рішенням суду було виділено частка земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 визначено, що вхід (в`їзд) до іншої частки земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 запропоновано організувати зі сторони АДРЕСА_4 , та зазначено про відсутність на території частки земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 будь якої доріжки загального користування (а.с. 123-127).

При цьому, судом також встановлено, що в рішенні Київського районного суду м.Одеси від 11.07.2016 року також відсутні будь які встановлені обставини про залишення на території земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_2 доріжки та/або проходу загального користування, та не розглядалось питання земельного сервітуту.

Тому посилання апелянта про те, що в рішенні помилково вказується про відсутність встановлених обставин щодо існування доріжки та/або проходу загального користування, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються зібраними письмовими доказами по справі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до вірного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу та члена його сім`ї мати вільний доступ до Ѕ частини земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що її племінник ОСОБА_2 з 2013 року відсутній в м. АДРЕСА_5 , а це лише його представники за дорученнями заявляли до неї позови щодо визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки по праву спадкування за законом та про виділення частки земельної ділянки в натурі, апеляційним судом оцінюються критично, з огляду на те, що відповідно до ст. 244 ЦК України, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в даному випадку діяла на законних підставах , згідно нотаріально посвідченої довіреності, виданої 10.05.2016 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області - Мартинюк Е.В.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда