ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2019 року

м.Харків

справа № 643/11322/17

провадження № 22-ц/818/150/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди та страхового відшкодування за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Скотаря А.Ю., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 20 червня 2018 року), -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди та страхового відшкодування. Просив стягнути зі страхової компанії «Альфа-Гарант» 51 114,84 грн., а з ОСОБА_2 - 105 327,33 грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку 105 327,33 грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову в частині вимог до нього відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що 27 січня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автомобіля позивача. Лише 25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського НДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса для визначення розміру матеріальної шкоди. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 18 травня 2017 року визначений розмір матеріального збитку, спричинений позивачу ДТП на суму 154 327,33 грн. Разом з тим на замовлення СК «Альфа-Гарант», де застраховано його цивільно-правову відповідальність, 26 березня 2018 року складений Звіт про вартість матеріального збитку позивачу внаслідок ДТП, розмір якого склав 52 621,25 грн. Вважає, що належним та допустимим доказом у справі є саме Звіт від 26.03.2018 року, проте суд першої інстанції не надав йому правової оцінки. Крім того, вказує, що у березні 2017 року він з позивачем погодив, що у разі сплати страховою компанією суми страхового відшкодування у розмірі 52 000 грн., ОСОБА_1 не буде мати до нього претензій.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог позивача до страхової компанії та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування, оскільки заява про страхове відшкодування позивачем подана лише 26.05.2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з чим позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просив відмовити йому у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» слід задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним доказом у справі щодо визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, є саме Висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 травня 2017 року, яким встановлено її розмір у сумі 154 327,33 грн., з яких 49 000 грн. підлягає стягненню зі страхової компанії у межах ліміту страхового відшкодування, а 105 327,33 грн. - підлягає стягненню з ОСОБА_2

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 27 січня 2016 року на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Салтівське шосе в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 523I», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2016 року в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за наслідками вказаного ДТП не встановлено, провадження у справі закрито.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2017 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_2 (а.с. 8, 9).

Згідно полісу № АЕ/3018435 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Поліс) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ КС «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн. (а.с.6).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10664 від 18.05.2017 року, проведеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса на підставі заяви ОСОБА_1 , розмір матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «BMW 523I», р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП 27.01.2016 року, становить 154 327,33 грн. (а.с. 10-16).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що матеріальна шкода, завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 січня 2016 року, підлягає відшкодуванню з ОСОБА_2 у розмірі 105 327,33 грн., та з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у розмірі 51 114,84 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 33.1.1., 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно п. п. 37. 1., 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода у спірних правовідносинах сталася 27 січня 2016 року. 28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про настання ДТП.

Згідно із п.п.34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

У відповідності до вказаних норм Закону Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до незалежного експерта, ТОВ «Експертум Аве», з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник транспортного засобу «BMW 523I», р.н. НОМЕР_1 .

Звітом № 07-D/18/2 від 26.03.2016 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW 523», р.н. НОМЕР_1 , встановлено розмір матеріального збитку у розмірі 63 145,50 грн., з урахуванням ПДВ 52 621,25 грн. (а.с. 164-183 т.1).

При цьому ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування лише 23 травня 2017 року (а.с.57 т.1), тобто після спливу одного року з моменту скоєння ДТП.

Висновок суду першої інстанції про те, що у страхової компанії були відсутні підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування позивачу, тому з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 пропустив строк, встановлений Законом, на подачу заяви про страхове відшкодування, що і було підставою для відмови йому у виплаті страхового відшкодування.

Суд першої інстанції за зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» спростовують висновки суду першої інстанції в частині вимог позивача до страхової компанії.

Колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2018 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та судового збору підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог позивача до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 105 327,33 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

При цьому суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 , позивач просив суд стягнути з нього в рахунок відшкодування матеріального збитку - 105 327,33 грн.

Сторони не заперечують, що відповідач ОСОБА_2 є винним у вказаній ДТП.

Вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 10664 від 18.05.2017 року, проведеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса на підставі заяви ОСОБА_1 , встановлений розмір матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «BMW 523I», р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП 27.01.2016 року, - 154 327,33 грн. (а.с. 10-16).

Крім того, Звітом № 07-D/18/2 від 26.03.2016 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW 523», р.н. НОМЕР_1 , встановлено, що розмір матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля «BMW 523I», р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП 27.01.2016 року, становить 63 145,50 грн., з урахуванням ПДВ 52 621,25 грн. (а.с. 164-183 т.1).

Для з`ясування питання дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «BMW», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 січня 2016 року, судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2 призначено автотоварознавчу експертизу за матеріалами цивільної справи.

Висновком експерта №32 від 27.04.2019 року встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «BMW», державний номер НОМЕР_1 , без проведення технічного огляду, на підставі наданих документів, станом на 26.03.2016 року, становить 135 952,12 грн. (а.с.140-142 т.2).

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку 105 327,33 грн., - відповідає вимогам закону, в межах заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вимоги позивача пред`явлені до нього передчасно, оскільки матеріальну шкоду має відшкодовувати страхова компанія, в якій застраховано його цивільно-правову відповідальність, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди (ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Крім того позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування через пропуск ним строку звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, а розмір шкоди перевищує страховий ліміт (49 000 грн.).

При цьому розписка ОСОБА_1 , що останній не буде мати в майбутньому матеріальних претензій до ОСОБА_2 за умови отримання коштів у відшкодування завданої шкоди від Страхової компанії не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку відшкодувати завдану шкоду на вимогу ОСОБА_1 про добровільне відшкодування шкоди ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2018 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та судового збору слід скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. А в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2 539,91 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 червня 2018 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та судового збору - скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 2 539,91 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.06.2019 року.