УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Назарук І.В.,

заінтересованих осіб: представника АТ КБ «Приватбанк» Богомозюка М.М., Януш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії, бездіяльність державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність виконуючого обов`язки начальника державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Назарук І.В. Вимоги скарги обгрунтовує тим, що на виконанні у відділ державної виконавчої служби м. Новововолинськ перебувало виконавче провадження щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , котре було відкрите на підставі виконавчого листа від 07.06.2012 року №2/0312/497/11 виданого Нововолинським міським судом Волинської області.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19.09.2013 р. №165/1250/13-ц дії державного виконавця визнанні неправомірними.

На підставі цієї ухвали апеляційного суду Волинської області, вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачеві. У п.3 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.12.2013 року державний виконавець Панасюк В.А. зазначив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 04.12.2014 року.

Оскільки в суді розглядалась скарга його дружини ОСОБА_3 на дії державного виконавця, тому він 18.03.2016 р. звернувся до ВДВС Нововолинського МУЮ із заявою про ознайомлення із матералами виконавчого провадження.

29.03.2016 року він вперше дізнався, що виконуючий обов`язки начальника відділення державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Назарук І. ОСОБА_5 . 11.12.2014 року відкрила виконавчі провадження №45755175, №45755311, №45755252 за виконавчим листом №2/0312/497/11, що виданий Нововолинським міським судом Волинської області 07.06.2012 року.

Зазначає, що такі виконавчі провадження відкриті із порушенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа надійшла 08.12.2014 року, а останнім днем строку повторного пред`явлення виконавчого листа №2/0312/497/11від 07.06.2012 року є 04.12.2014 року.

Просить суд визнати неправомірними дії виконуючого обов`язки начальника ВДВС Нововолиського МУЮ Назарук І.В. щодо відкриття виконавчих проваджень №45755175, №45755311, №45755252 від 11.12.2014 року щодо виконання виконавчого листа №2/0312/497/11 від 07.06.2012 року виданого Нововолинським міським судом Волинської області.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги, надавши обгрунтування аналогічні тим, що викладені у скарзі. Повідомив, що не пропустив строк на подання скарги, а тому відсутні підстави для подання клопотання про поновлення строку звернення до суду. Пояснив, що ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 29.03.2016 р., а не 29.03.2015 р., оскільки 29.03.2015 р. це був вихідний день (неділя), а тому не міг в цей день знайомитись із матеріалами виконавчого провадження. При написанні допущено помилку у році, замість 2016 р., помилково вказано 2015 р. Просив скаргу задовольнити.

Представник заявника адвокат Кратюк В.С. в судовому засіданні просив задовольнити вимоги скарги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі.

Державний виконавець в судовому засіданні просив залишити скаргу без розгляду, оскільки ОСОБА_2 пропустив строк зверення до суду. Пояснив, що 04.12.2015 р. ОСОБА_2 звертався до державного виконавця із вимогою скасувати відкриті виконавчі провадження щодо нього та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Листом від 24.12.2015 р. було направлено відповідь на зверення і повідомлено, що на виконанні перебувають виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 кредитної заборгованості. Зазначено, що 11.12.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, заявнику у грудні 2015 р. стало відомо про винесення оскаржуваної постанови. Крім того, ОСОБА_2 15.02.2016 р. та 18.03.2016 р. подавав до державної виконавчої служби заяви про ознайомлення із виконавчим провадженням. Державний виконавець не відмовляв заявнику у ознайомленні з виконачим провадженням, не чинив жодних перешкод, а тому він мав можливість ознайомитись в день подання таких заяв, однак свідомо цього не робив. Також звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 був учасником справи за скаргою своєї дружини ОСОБА_3 , котра оскаржувала дії виконавця щодо відкриття 11.12.2014 р. виконавчих проваджень. Таким чином, ОСОБА_2 знав про винесення 11.12.2014 р. державним виконавцем постанов про відкриття виконавчих проваджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просила скаргу задовольнити.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні просив залишити скаргу без розгляду, оскільки ОСОБА_2 пропустив строк зверення до суду із скаргою.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 383 ЦПК України (норма, яка була чинна на день подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.385 ЦПК України (норма, яка була чинна на день подання скарги), скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічні норми містяться і у чинному на час розгляду скарги ЦПК України.

Зокрема, ст.447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, ст. 449 ЦПК України визначає строк звернення із скаргою. Відповідно до п.а ч.1 та ч.2 даної норми, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує дії та рішення державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, винесених 11.12.2014 р.

Вирішуючи дану скаргу по суті суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Нововолинського МУЮ знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу Нововолинського міського суду №2/0312/497/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 22538 доларів США 36 центів за кредитним договором від 03.07.2007 р., що еквівалентно 179511,28 грн.

Державним виконавцем 04.12.2013 р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 04.12.2014 р.

Із відмітки на супровідному листі ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 01.12.2014 р. виконавчий лист №2/0312/497/11 повторно наручно пред`явлений Банком до виконання у відділ ДВС Нововолинського МУЮ (т.4 а.с. 36).

З журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження встановлено, що повторно пред`явлений Банком до виконання виконавчий лист зареєстрований 08.12.2014 р. за реєстраційним №5422 (т.4 а.с. 45).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачене законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Оскільки виконавчий лист пред`явлений Банком до виконання 01.12.2014 р., тобто в строк вказаний виконавцем у постанові про поверення виконавчого документа стягувачу від 04.12.2013 р., тому державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого документа по виконанню рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості.

Та обставина, що посадовою особою відділу державної виконавчої служби заяву Банку про пред`явлення виконавчого листа до виконання було зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції 08.12.2014 р., а не в день її надходження 01.12.2014 р., не повинно обмежувати право стягувача на виконання судового рішення і не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанов 11.12.2014 р. про відкриття виконавчих проваджень № 45755175, 45755311, 45755252 за виконавчим листом №2/0312/497/11 є законними.

Крім того, перевіряючи доводи державного виконавця про подання скарги з пропуском строку встановленого законом та залишення скарги без розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Із поштового конверта встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду із даною скаргою 08.04.2016 р. ( том 4 а.с.13).

У скарзі зазначає, що про винесення 11.12.2014 р. державним виконавцем рішень про відкриття виконавчих проваджень він дізнався вперше 29.03.2016 р., при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Однак такі доводи не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наступним.

Дослідженими матеріалами справи та виконавчого провадження підтверджується, що ОСОБА_2 звертався 04.12.2015 р. до державного виконавця із вимогою скасувати відкриті виконавчі провадження щодо нього та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т.4 а.с. 27).

Із змісту відповіді на дане звернення від 24.12.2015 р. вбачається, що відділ державної виконавчої служби повідомив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що на виконанні перебувають виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 кредитної заборгованості. Також зазначено, що постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені 11.12.2014 р. та роз`яснено право ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 15.02.2016 р. звертався до відділу державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження відкритим за виконавчим листом №2/0312/497/11 від 07.06.2012 р.

Також суду не надано жодних доказів, що з грудня 2015 р. заявник з об`єктивних причин не міг ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, чи державним виконавцем створювались перешкоди в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, що стало причиною пропуску строку звернення до суду.

Відсутність скарг на дії державного виконавця щодо реалізації його права на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження на підставі поданих ним заяв 15.02.2016 р., 18.03.2016 р. також підтверджують, що державний виконавець не обмежував ОСОБА_2 у такому праві та не створював жодних перешкод.

Доводи ОСОБА_2 про те, що державний виконавець відмовив йому у ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження на підставі поданої ним заяви від 15.02.2016 р. не підтверджуються жодними належними, допустимими доказами, є голослівними, а тому не беруться судом до уваги.

В сукупності наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що починаючи з грудня 2015 р. ОСОБА_2 було відомо про те, що 11.12.2014 р. винесено постанови про відкриття щодо нього виконавчих проваджень за виконавчим листом від 07.06.2012 р. і починаючи з цього часу він мав об`єктивну можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, однак свідомо цього не робив.

Ознайомлення ОСОБА_2 із матеріалами виконавчого провадження 29.03.2016 р. жодним чином не свідчать про те, що він лише в цей день дізнався про постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2014 р., оскільки про наявність такої постанови йому було відомо з відповіді державного виконавця від 24.12.2015 р., а тому на час ознайомлення ОСОБА_2 із матеріалами виконавчого провадження йому уже було відомо про порушення його прав.

Оскільки скарга на дії державного винавця повинна бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи та з урахуванням того, що ОСОБА_2 дізнався про порушення його прав у грудні 2015 р., а скаргу на дії державного виконавця подав 08.04.2016 р., тому суд прийшов до висновку, що дана скарга подана з пропуском строку встановленого законом.

Встановлений законом строк звернення до суду із скаргою нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця є процесуальним строком.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_2 не подавав клопотань про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважає, що такий строк не пропустив, однак суд прийшов до висновку, що такий строк заявник пропустив, тому відповідно до ст. 126 ЦПК України скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 126, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії, бездіяльність державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Володимир- ОСОБА_7 міський суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.А. Каліщук