Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 686/3106/15-ц

провадження № 61-38125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача -ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Козак О. В., від 19 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О., від 07 травня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1362008/5ро, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі

38 тис. доларів США строком до 27 березня 2023 року, або по день, визначений у пункті 3.3.11 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,3% річних. Позивач вказав, що позичальник належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та процентів, внаслідок чого станом

на 26 січня 2015 року її заборгованість за кредитним договором становить 23 243,06 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором

від 28 березня 2008 року у розмірі 23 243,06 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту - 20 688,98 доларів США; простроченої заборгованості по кредиту - 1 290,27 доларів США; поточної заборгованості по процентах - 209,08 доларів США; простроченої заборгованості по процентах - 1 054,73 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 914,79 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів - 2 069,71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

У травні 2015 року ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов до

ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 березня 2008 року між нею та банком був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 38 тис. доларів США на задоволення її споживчих потреб зі строком повернення по 27 березня 2023 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,3% річних. До вказаного договору між нею та банком також було укладено додаткову угоду № 1 від 07 липня

2008 року та № 2 від 16 лютого 2009 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 28 березня 2008 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає житловий будинок загальною площею 103,9 кв. м та земельна ділянка, площею 0,0940 га, які знаходяться по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 був її батьком, але

ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, після його смерті вона успадкувала все майно згідно свідоцтва про право на спадщину від 09 листопада 2009 року. Вважала, що кредитний договір та договір іпотеки від 28 березня 2008 року укладені з порушенням вимог законодавства України, а тому вони є недійсними з моменту їх укладення. У кредитному договорі відсутні відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, споживачу не було повідомлено про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які є обов`язковими відповідно до положень законодавства України.

Умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, погіршення становища споживача.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір від 28 березня 2008 року № 1362008/5ро, укладений між нею та банком; визнати недійсним договір іпотеки

від 28 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) та ПАТ АБ «Укргазбанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором

від 28 березня 2008 року № 1362008/5ро станом на 26 січня 2015 року у розмірі 23 243,06 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 627 330,19 грн, та 3 984,50 грн, з яких: строкова заборгованість по кредиту - 20 688,98 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту - 1 290,27 доларів США; поточна заборгованість по процентах - 209,08 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 1 054,73 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення

кредиту - 1 914,79 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2 069,71 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між банком та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини, сторони погодили істотні умови кредитного договору щодо суми кредиту, строку його повернення та розміру процентів. Ураховуючи те, що позичальник не виконувала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, наявні підстави для задоволення позовних вимог банку. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 07 травня

2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що районний суд у повному обсязі встановив фактичні обставини справи, перевірив доводи сторін, надав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Права ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору не порушені, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів вона не надала, вимоги про визнання недійсним іпотечного договору є похідними, а тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що банк не змінював строки дії договору, а тому суди дійшли помилкового висновку про стягнення заборгованості у повному обсязі, не врахували, що договір діє до 2023 року. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що при укладанні спірного кредитного договору банк не повідомив позичальника про сукупну вартість кредиту та інших супутніх витрат, а також про валютні ризики. Кредитний договір містить умови, які є несправедливими у силу

статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Суди не в повній мірі дослідили докази.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ АТ «Укргазбанк» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

07 вересня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1362008/5ро, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 38 тис. доларів США строком до 27 березня 2023 року, або по день, визначений у пункті 3.3.11 цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3% річних.

Пунктом 3.1.10 кредитного договору визначено, що банк зобов`язується на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки, зазначеної у пункті 1.1, збільшеної на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Згідно з пунктом 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується повернення суми кредиту здійснювати на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Камянець-Подільській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 315320, щомісячно з 1-го по 10-е (десяте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступним за місяцем отримання кредиту, в розмірі не

менше 1/180 від суми отриманого кредиту, що становить 211,11 доларів США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні.

Відповідно до пункту 3.3.4 кредитного договору позичальник також зобов`язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до пункту 1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням пункту 4.1 цього договору, сплачувати: проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної у пункті 1.1 цього договору, на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Камянець-Подільській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 315320. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої у пункті 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 28 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та

ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано житловий будинок

АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада

2009 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стала ОСОБА_1 .

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 1362008/5ро своєчасно не виконувала, внаслідок чого станом на 26 січня 2015 року її заборгованість перед позивачем становить 23 243,06 доларів США, з яких: строкова заборгованість по кредиту - 20 688,98 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 1 290,27 доларів США, поточна заборгованість по процентах - 209,08 доларів США, прострочена заборгованість по процентах - 1 054,73 доларів США, а також 3 984,50 грн, з яких: пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1 914,79 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2 069,71 грн.

18 грудня 2014 року банк направив ОСОБА_1 претензію про повернення заборгованості за спірним кредитним договором у сумі

1 984,75 доларів США, а 06 квітня 2015 року - претензію про повернення заборгованості за спірним кредитним договором в сумі 3491,54 доларів США.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 546 та статті 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини третя статті 549ЦК України).

Встановивши, що позичальник неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за спірним кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості у повному обсязі. Розрахунок банку ОСОБА_1 не спростовано. Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про помилковість стягнення всієї суми кредиту до закінчення строку дії договору, оскільки право банку на дострокове повернення кредитних коштів у випадку порушення позичальником зобов`язань за цим договором передбачено умовами спірного кредитного договору та частиною другою статті 1050 ЦК України.

За положеннями статей 626-628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою та другою статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання договорів) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання договорів) визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання договорів) регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У кредитному договорі від 28 березня 2008 року міститься застереження, яке підтверджено підписом позичальника про те, що з особою банку, його місцезнаходженням і кредитними умовами позичальник була ознайомлена у письмовій формі перед укладенням договору, а також отримала оригінал примірника цього договору (а. с. 6).

Зі змісту заяви позичальника-фізичної особи на отримання кредиту

від 14 березня 2008 року слідує, що ОСОБА_1 її підписанням підтвердила, що банк надав їй у письмовій формі та повному обсязі інформацію, передбачену пунктом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 14 березня 2008 року ОСОБА_1 підписала умови кредитування по програмі «Іпотечний кредит», а отже була з ними ознайомлена. Також до її відома було доведено загальну суму відсотків по кредиту, розмір вартості супутніх послуг (нотаріальне оформлення, послуги нотаріуса, одноразова комісія, вартість оформлення кредиту та оцінки предмета іпотеки, страхування життя та предмета іпотеки) (а. с. 38-45).

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що умови кредитного договору були доведені позичальнику у письмовому вигляді та містяться у тексті самого договору, позичальник з такими умовами була ознайомлена та погодилась з ними, про що свідчить її підпис. З часу укладення кредитного договору, тобто з 2008 року, позичальник частково здійснювала погашення кредитної заборгованості, що також вказує на те, що вона була ознайомлена з умовами договору та погоджувалась з ними. Передбачена пунктом 1.3 спірного кредитного договору плата за аналіз ліквідності забезпечення в розмірі 700 грн була сплачена ОСОБА_1 за оцінку предмета іпотеки (за послугу), що підтверджується висновком фахівця по оцінці майна ПАТ АБ «Укргазбанк», а тому така умова не суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Встановивши, що сторонами у момент укладення договору дотримано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема щодо укладення кредитного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов`язкових умов, кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання недійсним договору іпотеки, оскільки останній укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за спірним кредитним договором, отже є похідним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін оскаржених судових рішень, підстави для задоволення заяви

ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович