Провадження № 22-ц/824/6804/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві на рішення Подільського районного суду м.Києва від 29 січня 2019 року у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа ОСОБА_1 про скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, за формою Н-1,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивований тим, що 26 лютого 2016 року о 19 годині з працівником Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 КП «Київпастранс» ОСОБА_1 стався нещасний випадок.

Комісія з розслідування, утворена наказом Тролейбусного РЕД від 22 квітня 2016 року, провела розслідування нещасного випадку, під час якого було встановлено, що 26 лютого 2016 року потерпіла ОСОБА_1 перебувала на робочій зміні, на якій і стався нещасний випадок. Згіднопояснень потерпілої близько 19 години під час різкого гальмування її придавили пасажири, у неї підвернулася нога, вона відула гострий біль і права нога почала пухнути, після чого вона зателефонувала чоловіку, який після приїзду виніс її із тролейбуса і доставив до травмпункту Київської клінічної міської лікарні №4. За результатами розслідування комісія визнала випадок із потерпіою нещасним випадком на виробництві і затвердила акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, за формою Н-1.

Вважає, що обидва акти складені комісією незаконно, оскільки відсутній факт настання нещасного випадку, свідків чи фактів впливу на потерпілу небезпечних виробничих факторів зафіксовано не було, швидка теж не викликалася, причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої, а супутньою її незадовільний фізичний стан здоров`я, а відтак комісією безпідставно застосовано п.п.10 п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на

- 2 -

виробництві, затвердженого постановою КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року. Окрім того, член комісії - страховий експерт з охорони праці Управління виконавчої дирекції ФССНВВ у м.Києві не погодився із кваліфікацією даного випадку як пов`язаного з виробництвом і склав окрему думку.

Посилаючись на те, що складені комісією акти не можуть бути підставою для відшкодування Управлінням шкоди потерпілій відповідно до законодавства, просив скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, що стався із ОСОБА_1 26 лютого 2016 року за формою Н-1, затверджені 24 червня 2016 року.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29 січня 2019 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги Управління задоволити у повному обсязі, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення. Скарга мотивована тим, що судом були неповно з`ясовані обставини справи, зокрема не доліджено повністю окрему думку члена комісії - страхового експерта ОСОБА_2 , яку суд безпідставно не прийняв до уваги. Висновки суду у рішенні, що оспорювані акти за формою Н-5 та за формою Н-1 є лише фіксацією нещасних випадків і не є підставами для здійснення страхових виплат, суперечать ст.ст.36,43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Суд безпідставно підняв питання про спосіб захисту, обраний позивачем, не врахувавши підстави позову, а саме неправильне застосування п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року. Висновки суду про відповідність оспорюваних актів вимогам закону, суперечать п.7 Порядку, який містить визначення поняття нещасного випадку на виробництві і доводить невиробничий характер нещасного випадку з потерпілою, оскільки свідків чи фактів впливу на ОСОБА_1 небезпечних виробничих факторів чи обмеженої у часі події зафіксовано не було.

Відповідач КП «Київпастранс» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві Огін Л.С. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Подільського районного суду м.Києва як незаконне.

Відповідач КП «Київпастранс» та третя особа ОСОБА_1 належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

- 3 -

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог. При цьому суд виходив з того, що оспорювані акти за формою Н-5 та Н-1 відповідають вимогам законодавства, а тому відсутні передбачені законом підстави для їх скасування.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Стаття 22 Закону України «Про охорону праці» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Відповідно до положень п.п.2 п.10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року, роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених п.37 цього Порядку), зобов`язаний протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування та створити належні умови для її роботи.

Відповідно до п.14 цього Порядку комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Пункт 15 цього Порядку визначає перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і у разі наявності яких складається акт за формою Н-1, серед яких в тому числі є наступна обстаивна перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища.

Пункт 16 цього порядку визначає перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом.

Пункт 33 цього Порядку передбачає, що контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо № 3 КП «Київпастранс», працюючи на посаді конролера-касира.

20 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до КП «Київпастранс» із заявою, в якій просила провести розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 26 лютого 2016 року.

Наказом № 76 від від 22 квітня 2016 року Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 утворена комісія для розслідування вказаного нещасного випадку.

23 червня 2016 року комісія склала акт проведення розслідування нещасного випадку

- 4 -

(форма Н-5), що стався 26 лютого 2016 року о 18 год. 52 хв. з ОСОБА_1 , затверджений 24 червня 2016 року директоромТролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3.

Згідно вказаного акту (форма Н-5) потерпіла надала пояснення, що 26 лютого 2016 року вона перебувала на зміні в салоні тролейбуса № 3720 маршруту 40-к і близько 19 години під час різкого гальмування її придавили пасажири, у неї підвернулася нога, вона відула гострий біль і права нога почала пухнути, після чого вона зателефонувала чоловіку, який після приїзду виніс її із тролейбуса і заніс до травмпункту Київської клінічної міської лікарні №4. Водій тролейбуса ОСОБА_3 пояснив, що на зміні він помітив як конролер ОСОБА_1 накульгує, на запитання про причини її кульгання остання відповіла, що це у зв`язку з тривалим ходінням по салону, не сідаючи, і у неї щось хруснуло в нозі. А також те, що вона залишить роботу завчасно та подзвонить чоловіку, щоб він приніс їй костилі. На зупинці «Олексіївка» до нього підішов чоловік ОСОБА_1 і передав виручку для здачі в касу. Комісією встановлено, із первинних свідчень ОСОБА_1 вбачалось, що погіршення здоров`я сталось у зв`язку зі старою побутовою травмою від 26 грудня 2015 року. Встановлено відсутність фактів або свідків різкого гальмування водієм, падіння пасажирів та інших подій в салоні даного тролейбусу.

Як вказано в акті (форма Н-5) основною причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої, в т.ч. порушення вимог інструкції з охорони праці № 3 «Для кондукторів» щодо необхідності під час руху триматися за поручні щоб не впасти. Супутньою причиною нещасного випадку є незадовільні фізичні дані або стан здоров`я, а саме перелом верхівки латеральної кістки правої гомілки згідно висновку ЛКК Київської міської клінічної лікарні № 4 від 13 травня 2016 року.

Згідно викладеного в акті (форма Н-5) висновку, комісія вирішила нещасний випадок із ОСОБА_1 вважати пов`язаним з виробництвом на підставі п.п.10 п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві від 30 листопада 2011 року; взяти нещасний випадок на облік в тролейбусному депо № 3; завершити розслідування складанням акта по формі Н-1.

Член комісії страховий експерт з охорони праці ОСОБА_2 виклав окрему думку, яка додана до акта і в якій він зазначив, що після погіршення стану ОСОБА_1 остання не викликала швидку допомогу, що унеможливлює документальне підтвердження факту отримання травми, а також свідків події, які б могли підтвердити або спростувати факт отримання травми при виконанні потерпілою своїх службових обов`язків.

Окрім того, 23 червня 2016 року комісія склала акт № 2 про нещасний випадок, пов`язанй із виробництвом (форма Н-1), що стався 26 лютого 2016 року о 18 год. 52 хв. з ОСОБА_1 , затверджений 24 червня 2016 року директоромТролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3.

Отже судом незаперечно встановлено, що нещасний випадок, який мав місце 26 лютого 2016 року, згідно п.п.10 п.15 Порядку відноситься до обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки стався із потерпілою на робочому місці під час її перебування у транспортному засобі (тролейбусі) і його настання пов`язане з виконанням потерпілою трудових обов`язків контролера-касира.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про скасування оскаржуваних актів.

Доводи апеляційної скарги проневрахування судом того факту, що оспорювані позивачем акти про нещасний випадок за формами Н-5 і Н-1 суперечать п.7 Порядку, який містить визначення поняття нещасного випадку на виробництві і доводить невиробничий характер нещасного випадку з потерпілою, необгрунтовані.

- 5 -

Згідно положень п.7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Отже, дана норма визначає, що нещасний випадок із працівником може полягати або у вигляді обмеженої в часі події або у вигляді раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища.

При цьому обов`язковими ознаками такого нещасного випадку є сукупність наступних обставин: 1) випадок стався у процесі виконання працівником трудових обов`язків; 2) внаслідок випадку зафіксовано шкоду здоров`ю; 3) така шкода призвела до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Встановлено, що нещасний випадок, який стався із потерпілою ОСОБА_1 , відповідає визначеному у п.7 Положення нещасному випадку та містить його ознаки, зокрема: 1) випадок стався у процесі виконання потерпілою трудових обов`язків контролера-касира; 2) внаслідок випадку потерпіла отримала ушкодження здоров`я у вигляді перелому верхівки латеральної кісточки правої гомілки; 3) таке ушкодження призвело до втрати працівником працездатності більш ніж на один робочий день, що у свою чергу свідчить про безпідставність наведених вище доводів скаржника.

Посилання у скарзі на безпідставність застосування комісією п.п.10 п.15 Порядку, як підставу для обгрунтування пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, необгрунтовані.

Відповідно до п.п.10 п.15 Порядку перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища належить до обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і у разі наявності яких складається акт за формою Н-1.

Посилання скаржника на недоведеність факту впливу на потерпілу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища, що на його думку доводить відсутність факту настання нещасного випадку суперечать змісту п.п.10 п.15 Порядку, який пов`язує нещасний випадок на виробництві із перебування потерпілого у транспортному засобі за наявності однієї (будь-якої) із двох обставин, а саме: або виконанням потерпілим трудових обов`язків; або вплив на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища.

В даному випадку встановлено, що потерпіла перебувала у транспортному засобі, яким є тролейбус і отримала травму під час виконання трудових обов`язків, що не потребує необхідності доводити вплив на неї небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, як помилково вавжає скаржник.

Окрім того, відхиляючи даний довід, колегія суддів враховує, що п.16 цього Порядку визначає перелік обставин, який включає шість пунктів і за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Нещасний випадок, який стався 26 лютого 2016 року із потерпілою не відноситься до вказаних у п.16 Порядку переліку обставин.

Доводи скаржника про те, що нещасний випадок відбувся через необережність та недбалість потерпілої, у зв`язку із порушенням нею вимог посадової інструкції, є необґрунтованими, оскільки такі доводи не спростовують того, що нещасний випадок стався

- 6 -

на виробництві під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових функцій.

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується із її доводами про невірність висновків суду у рішенні про те, що оспорювані акти за формою Н-5 і Н-1 є лише фіксацією нещасних випадків і не є підставами для здійснення страхових виплат, що суперечить ст.ст.36,43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно яких підставою для здійснення відповідних виплат потерпілому є акт розслідування нещасного випадку.

Проте відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення містить п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», згідно якого порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог ст.59 ЦПК щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (ст.60 ЦПК), порушення вимог ст.215ЦПК щодо змісту рішення суду тощо.

Наведені скаржником доводи не спростовують висновків суду щодо відсутності передбачених законом підстав для скасування оспорюваних актів за формами Н-5 і Н-1, а відтак підстави для скасування чи зміни рішення з цих підстав відсутні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин справи, зокрема не дослідження в повному обсязі окремої думки члена комісії - страхового експерта ОСОБА_2 , оскільки суд послався у рішенні на окрему думку страхового експерта та навів її зміст.

Відхиляючи даний довід, колегія суддів враховує, що окрема думка страхового експерта Даниленка Ф.В. у повному обсязі додана скаржником до апеляційної скарги, досліджена судом апеляційної інстанції і повністю співвпадає із доводами як позовної заяви, так і апеляціної скарги.

Зокрема в окремій думці експерт зазначає, що після погіршення стану ОСОБА_1 остання не викликала швидку допомогу, що унеможливлює документальне підтвердження факту отримання травми, а також свідків події, які б могли підтвердити або спростувати факт отримання травми при виконанні потерпілою своїх службових обов`язків, відсутні докази обмеженої в часі події чи раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора, а відтак для квалфікації нещасного випадку як пов`язаного із виробництвом, недостатньо відомостей і випадок не підпадає під п.15 Порядку.

Тобто всі наведені обставини були предметом дослідження суду першої інстанції і їм дана відповідна оцінка, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Це ж стосується доводів про те, що суд безпідставно підняв питання про спосіб захисту, обраний позивачем, не врахувавши підстави позову, а саме неправильне застосування п.п.10 п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року необгрунтовані.

Дані доводи не впливають та не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а

- 7 -

тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: