Справа № 420/799/17
Провадження № 22-ц/810/37/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4 - ОСОБА_5

учасники справи:

позивач: ОСОБА_6

відповідач: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду у м.Сєвєродонецьку апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, та поділ майна,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_6 (далі - позивачка) звернулася з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя. У жовтні 2017 року, уточнила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що вона з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 року по травень 2014 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 Під час спільного сумісного життя з відповідачем за спільні кошти сторін було придбано нерухоме та рухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2; 11/100 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; легковий автомобіль ВАЗ 21144, кузов НОМЕР_7, номерний знак НОМЕР_1; легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_2; комбайн зернозбиральний СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6; комбайн зернозбиральний ЄНІСЕЙ-950, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_8; трактор колісний МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9; трактор колісний МТЗ-80 Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3. Відповідач не визнає право власності позивачки на спірне майно, тому просила встановити факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 року по травень 2014 року, визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя, її та відповідача, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 11/100 часток нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; легковий автомобіль ВАЗ 21144, кузов НОМЕР_7, номерний знак НОМЕР_1; легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_2; комбайн зернозбиральний СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6; комбайн зернозбиральний ЄНІСЕЙ-950, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_8; трактор колісний МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9; трактор колісний МТЗ-80 Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, визнати право власності на Ѕ частку спірного майна в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнути судові витрати відповідача.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.03.2018 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ набутого майна задоволено частково.

Суд встановив факт проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 по травень 2014 року.

Суд визнав майно, набуте сторонами за час спільного проживання, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 6295426;

- 11/100 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

- комбайн зернозбиральний СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 від 02.09.2008;

- комбайн зернозбиральний Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_8, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_11 від 06.07.2010;

- трактор колісний МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

- трактор колісний МТЗ-80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_13 від 09.12.2011.

Поділено майно, набуто сторонами за час спільного проживання, визнавши за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_4, право власності на:

Ѕ частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 6295426;

11/200 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

Ѕ частку комбайну зернозбирального СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_14 від 02.09.2008;

Ѕ частку комбайну зернозбирального Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_8, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_11 від 06.07.2010;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_15 від 09.12.2011.

Стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, інн НОМЕР_5, на користь ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, іннНОМЕР_4, судовий збір в сумі 800 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права щодо належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя та той факт, що позивачкою надано докази на підтвердження факту проживання однією сім'єю, як подружжя та те, що спірне майно було придбано разом з позивачкою за спільні кошти. Все спірне майно належить йому на праві приватної власності та було придбано ним за власні кошти. Крім того, судом не взято до уваги, що власником 11/200 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є інша особа на підставі договору дарування від 30.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 13.04.2017 року. Зазначений договір у судовому порядку недійсним не визнаний, а тому є чинним. Також скаржник зазначає, що комбайн зернозбиральний СК -5М-1 «Нива» не є його власністю. Крім того, відповідач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у визначений законом спосіб, що позбавило його права реалізувати свої права, передбачені Конституцією України та ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_6 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обгрунтованість ухваленого у справі судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначала, що відносини, які існували між нею та відповідачем мали характер сімейних, оскільки вони мали спільні права та обов'язки, а також спільний побут. Відповідачем не доведено його фінансову спроможність у придбанні спірного майна. Вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з обсягом майна, який підлягає розподілу між сторонами, як подружжям. Крім того, відповідачу направлялися судові повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_2. Він також викликався за її клопотанням до суду в порядку, передбаченому ч.11 ст. 128 ЦПК України, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, тому був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

З апеляційної скаргою на рішення суду звернулася ОСОБА_4, як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що вказаним рішенням зачіпаються її права та інтереси, оскільки вона є власницею 11/200 часток нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, на Ѕ частку якого суд визнав право власності за позивачкою. Крім того, апелянт зазначала, що шлюб, який був укладений між сторонами був фіктивний, оскільки був укладений на прохання позивачки з метою вирішення питання про еміграцію до Канади. Сторони ніколи не перебували у фактичних шлюбних відносинах, бо не мали спільного сімейного бюджету, спільні права та обов'язки. ОСОБА_7 з 2008 року проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_3. Крім того, він є фінансово забезпеченою людиною, бо займається товарним виробництвом сільськогосподарської продукції на своїх орендованих земельних ділянках, та мав дохід як музикант з 2003 року по 2008 рік, а також заробітну плату, працюючи на посаді концертмейстера Луганського інституту культури та мистецтв. Спірне майно було придбано її сином за власні кошти. Також, скаржниця вважає, що справа розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки зареєстрованим місцем проживання її сина є АДРЕСА_4, тому вказана справа з урахуванням Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 підсудна Троїцькому районному суду Луганської області. Посилаючись на вказані обставини, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 просила скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до Троїцького районного суду Луганської області.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_6 проживала у шлюбі з ОСОБА_7 з січня 2010 року по січень 2011 року. За весь цей час ОСОБА_7 спілкувався із нею. Познайомилася вона з ОСОБА_7 у березні 2010 року. Вона допомагала відповідачу укласти договори оренди земельних ділянок. У період з червня 2010 року по березень 2016 року вони перебували в цивільному шлюбі. ОСОБА_7 ніколи у неї не проживав, але було, що він міг бути відсутній тиждень, місяць, два місяця. Стосунки з ОСОБА_7 припинилися у червні 2016 року, оскільки його батьки були проти їх зустрічі. У 2013 році вона стала підозрювати, що у ОСОБА_7 є інша жінка. Про ОСОБА_6 вона дізналася, коли знайшла у ОСОБА_7 банківську квитанцію, де було зазначено прізвище позивачки. Відповідач разом з ОСОБА_6 відпочивав у Дубаі, але їй казав, що летить до США. ОСОБА_7 дуже часто їздив до м. Луганська, але від неї він це приховував. Міг поїхати на день, тиждень або місяць. У сторін був спільний бізнес. Знає, що ОСОБА_6 купила комбайни ОСОБА_7 за свої кошти. Спільно з ОСОБА_7 вона не проживала, спільне господарство не вели, спільного побуту також не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_7 з 2004 року проживає у с. Булавинівка. З ОСОБА_12 її племінник мав близькі стосунки. ОСОБА_6 вона бачить перший раз. Рік потому позивачка телефонувала їй, щоб розповісти про відповідача. Проте, що ОСОБА_7 періодично проживав у м. Луганську їй невідомо.

Допитаний свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, між ним та ОСОБА_7 ділові стосунки, один одному допомагає. Познайомився він з відповідачем у 2011 році, і з його слів знає, що останній проживає з 2004 року у с. Булавинівка. З ОСОБА_12 у ОСОБА_7 були дружні стосунки, оскільки вони досить часто були разом. Чи була у них сім»я, він не знає. З ОСОБА_6 він не знайомий. ОСОБА_15 не розповідав йому про неї, а тому також не знає, чи перебували вони у шлюбі, чи ні. За час їхнього знайомства ОСОБА_7 не проживав у м. Луганську, бо постійно мешкав в с. Булавинівка. Власником трактора МТЗ 2012 року випуску, є він.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що з ОСОБА_7 знайомий майже з дня його народження. З 2004 року проживає у с. Булавинівка. Він бачив як ОСОБА_7 спілкується з ОСОБА_12 Чи допомагала йому ОСОБА_12 в оформленні договорів оренди, він не знає. Знає, що у них дружні стосунки. ОСОБА_7 займається виробництвом сільськогосподарської продукції. ОСОБА_6 він не знає, як і не знає, чи була у ОСОБА_7 дружина. ОСОБА_17 він часто бачив в с. Булавинівка, останній міг бути відсутній по п'ять, шість днів. ОСОБА_7 їздив в м. Луганськ, сказати як часто, він не може. Про те, що ОСОБА_7 проживав з ОСОБА_6 відомо йому не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що давно проживає в с. Булавинівка. З ОСОБА_7 у неї дружні стосунки. До 2008 року ОСОБА_7 проживав у м. Луганську, а з 2008 року у с. Булавинівка. За його сімейний стан вона нічого не знає. ОСОБА_6 також не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що проживає в с. Писарівка. Знайомий з ОСОБА_7 з 2006 -2007 року, коли останній попросив допомогти йому з автомобілем. ОСОБА_7 проживає в с. Булавинівка з 2004 року і по цей час. ОСОБА_20 він не знає. Про сімейний стан ОСОБА_7 вони не спілкувалися. Знає, що ОСОБА_7 проживав в м. Луганську, де навчався.

Заслухавши доповідача, учасників справи та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 26.01.2010 року по 28.01.2011 року (Т.1, а.с.25,26).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.02.2011 року ОСОБА_21 передав у власність, а ОСОБА_7 прийняв у власність житловий будинок з господарчо-побутовими та допоміжними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Т.2, а.с.132).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.04.2012 року, укладеного між ТОВ «Насіння Луганщини» та ОСОБА_7 продавець зобов'язується передати увласність, а покупець зобов'язується прийняти у власність і оплатити вартість нежитлової будівлі МРМ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що становить 11/100 нежитлової будівлі (Т 1, а.с.39).

На підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна ОСОБА_7 зареєстрував право власності на нежитлову будівлю, що підтверджується витягом із реєстру про державну реєстрацію прав № 33792628, виданим 11.04.2012 року Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації. (Т.1 а.с.40).

Відповідно до договору дарування від 13.04.2017 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, дарувальник зобов'язується передати безоплатно у власність, а обдарована - прийняти у власність дарунок - нежитлову будівлю № 22 Ж з надвірними господарсько - побутовими будівлями, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. (Т.2 а.с.145-146).

На підставі договору дарування нерухомого майна ОСОБА_4 13.04.2017 року зареєструвала право власності на нежитлову будівлю, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т.2, а.с.146).

Відповідно до витягу із рішення виконавчого комітету Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області № 03 від 14.01.2014 року присвоєно поштову адресу 11/100 нежитловій будівлі ОСОБА_7 по АДРЕСА_1. (Т.3, а.с.202).

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, наданої регіональним сервісним центром в Луганській області, власником автомобіля марки LADA 211440, 2011 року випуску, VIN - код НОМЕР_7, номерний знак НОМЕР_16, є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2017 року (Т.1, а.с.93,94).

Відповідно до інформації територіального сервісного центру № 4443 регіонального сервісного центра в Луганській області № 31/12/4443-2 від 03.05.2017 року за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, було зареєстровано автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_17, дата реєстрації - 21.07.2016 року (Т.1. а.с.41).

Згідно свідоцтву про реєстрацію машини НОМЕР_18 від 06.07.2010 року власником комбайну Єнісей 950 є ОСОБА_7 (Т.2, а.с.136).

Згідно свідоцтву про реєстрацію машини НОМЕР_19 від 09.12.2011 року власником трактору МТЗ -80Л, 1989 року випуску, є ОСОБА_7 (Т.2 , а.с.136).

Згідно свідоцтву про реєстрацію машини НОМЕР_20 від 09.12.2011 року власником трактору МТЗ -80Л, 1996 року випуску, є ОСОБА_7 (Т.2 , а.с.136).

Відповідно до договору дарування комбайну від 10.09.2010 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_22, відповідач подарив останньому комбайн марки СК-5М-1 випуску 2002 року, державний номерний знак НОМЕР_6, що знаходився на обліку в Новопсковський ІДТН Луганської області та був знятий з обліку 02.09.2010 року. Цей дар сторони оцінили в 10132 грн. (Т.2 а.с.130).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_6 доведено належними та допустимими доказами факт спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 року по травень 2014 року. Оскільки спірне майно набуто сторонами за час перебування у фактичних шлюбних відносинах, то в силу статті ч.1 с. 69, ч.1 ст. 70, ст. 372 України, спірне майно належить їм на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу шляхом визначення рівних часток.

Проте, з вказаним висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

З 01 січня 2004 року втратив чинність ЦК Української РСР1963 року та набрав чинності ЦК України 2003 року. Також з 01 січня 2004 року набрав чинності СК України.

Частиною 3 статті 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі-майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і.т.п.

Згідно з ч.ч. 1,2 статті 21 СК україни шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільногго стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-102цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Отже, під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносин, що притаманні подружжю.

Згідно з вимогами статей 76-78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такми засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд вважає, що наведені позивачем підстави не є такими, з якими закон пов'язує статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюється положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного майна за їх спільні кошти або спільною працею.

Не є доказом підтвердження обгрунтованості позовних вимог і наявна в матеріалах справи довіреність видана ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6 на право представляти його інтереси і виступати від його імені, оскільки вона свідчить про право на представництво перед третіми особами, а не про факт спільного сумісного проживання сторонами та придбання майна за спільні кошти.

Крім того, надані позивачем фотографії є неналежними та недопустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами у справі спільного побуту, взаємних прав та обов'язків подружжя, набуття майна тощо.

Пояснення свідків, які були присутні та допитані в судовому засідання як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, не підтверджують беззаперечено щодо існування між сторонами відносин, притаманних подружжю, зокрема ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про безпідставне визнання права власності на 11/200 частини нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 за позивачем є слушними, оскільки вказаний об'єкт нерухомості відчужений відповідачем 30.04.2017 року та зареєстрований за ОСОБА_4

Разом з тим, висновок суду першої інстанції щодо визнання за сторонами права спільної сумісної власності на комбайн Єнісей 950, який зареєстрований за ОСОБА_4, та визнання права власності на Ѕ частку вказаного комбайну за позивачкою є обгрунтованим, оскільки останній був придбаний сторонами у період шлюбу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що періодичне спільне проживання сторін не є достатнім для визнання факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім'ї. Доказів на підтвердження про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період, упровдовж якого було придбано спірне майно позивачем не надано.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини ( правила виключної підсудності).

При таких обставинах рішення суду підлягає зміні на підставі п.3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області змінити, скасувавши в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 року по травень 2014 року, визнання майна, набутого сторонами за час спільного проживання спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме:

- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 6295426;

- 11/100 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

- комбайну зернозбирального СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 від 02.09.2008;

- трактора колісного МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

- трактора колісного МТЗ-80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_13 від 09.12.2011 та поділу майна, набутого сторонами за час спільного проживання, визнання за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_4, права власності на:

11/100 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

Ѕ частку комбайну зернозбирального СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_14 від 02.09.2008;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_15 від 09.12.2011.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 25.01.2010 року та з 28.01.2011 року, визнання майна, набутого сторонами за час спільного проживання, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме:

- житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 6295426;

- 11/100 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

- комбайну зернозбирального СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 від 02.09.2008;

- трактора колісного МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

- трактора колісного МТЗ-80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_13 від 09.12.2011 та поділу майна, набутого сторонами за час спільного проживання, та визнання за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_4, права власності на:

на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 6295426;

11/100 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР № 262810 від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна -12265273;

Ѕ частку комбайну зернозбирального СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_14 від 02.09.2008;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 09.12.2011;

Ѕ частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_15 від 09.12.2011, відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Головуючий: Н.В. Стахова

Судді: Ю.В. Єрмаков

М.В. Назарова