Дата документу 11.06.2019 Справа № 310/8514/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/8514/18Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І. Повний текст рішення складено 19.02.2019 року
Пр. № 22-ц/807/1844/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року у розмірі 13663,66 грн., яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 8800,18 грн. - пені, штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 626,84 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1762,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Черткову Н.І. (а.с. 37).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.39) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року (а.с.56- 59) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 07.06.2006 року у розмірі 4761,15 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4261,15 грн. та штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 64-74) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 77).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12 квітня 2019 року, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 88).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Банк надав апеляційному суду додаткові письмові пояснення до своєї апеляційної скарги у цій справі (а.с. 83-87).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 вищезазначене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Банк оскаржує рішення суду першої інтонації у цій справі лише в частині в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Таким чином, апеляційний суд мав би переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в оскаржуємій частині - в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Проте, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення ….

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій частині частково, керувався ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог лише в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце у цій справі неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини цієї справи та вийшов за межі позовних вимог Банку у цій справі.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що Банк у своєму позові у цій справі просив стягнути з відповідача (а.с.3 зворот) заборгованість, яка має місце за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року, у розмірі 13663,66 грн. , яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 8800,18 грн. - пені, штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 626,84 грн. - штрафу (процентна складова) (розрахунок банку а.с. 10 зворот).

Суд першої інстанції же оскаржуємим рішенням у цій справі стягнув з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 07.06.2006 року у розмірі 4761,15 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4261,15 грн., хоча Банк таких вимог у цій справі взагалі не заявляв.

При цьому, встановлено, що вищезазначений кредитний договір сторін - Банку та ОСОБА_1 № б/н від 07.06.2006 року є договором приєднання (ст. 634 ЦК України) та складається із заяви ОСОБА_1 від 07.06.2006 року (а.с.11), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 12-26) тощо, з якими відповідач ОСОБА_1 погодився у повному обсязі, підписавши заяву від 07.06.2006 року (а.с.11) та які у тому числі містять умови, ставки, порядок тощо нарахування Банком позичальнику процентів, пені, штрафів тощо.

Умови та правила надання банківських послуг Банку знаходяться в загальному доступі, якщо відповідач вважав за необхідне додатково ознайомитись із останніми, він мав для цього всі необхідні можливості.

Суд першої інстанції мав виходити із презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору сторін у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).

Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу умов вищезазначеного кредитного договору Банк мав право змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт за рішенням Банку тощо, на що відповідач дала згоду, підписавши вищезазначену заяву від 07.06.2006 року.

Повідомлення Банку про зміну кредитного ліміту тощо включається до виписки за рахунком відповідача.

Праву Банку змінювати фінансові умови надання кредиту кореспондується обов`язок відповідача отримувати виписки по картковим рахунках та операціях по картрахунках.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався вищезазначеним кредитом, наданим Банком, але належним чином не виконував своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував нараховані йому Банком платежі, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача перед Банком (доданим Банком до позову у цій справі а.с. 5-10).

Банк нарахував відповідачу у цій справі заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року, яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 8800,18 грн. - пені, штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 626,84 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється.

Відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції позов Банку визнав в повному обсязі (заява а.с. 52) та не просив застосувати строк позовної давності у цій справі, а тому, підстави для його застосування судом у цій справі відсутні.

Оскільки, в силу вимог ст. 267 ч. ч. 3-4 ЦК України сплив позовної давності загальної (трирічної - ст. 257 ЦК України) чи спеціальної (однорічної - ст. 258 ЦК України), про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції не встановив взагалі та не звернув належної уваги на те, що строк дії вищезазначеного договору сторін у цій справі відповідає строку дії картки, тобто до 31.05.2020 року (довідка а.с. 85, яка додана Банком до апеляційної скарги та яка на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі може бути прийнята апеляційним судом до уваги, як доказ, передбачений ст. ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України).

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача 08.10.2018 року (відмітка суду на позові а.с. 2), тобто в межах строку дії картки та договору.

Тобто, Банк при вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи мав право у цій справі на стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року у розмірі 13061,33 грн., яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 8800,18 грн. - пені.

Оскільки, хоча, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Проте, встановлено, що відповідач постійно здійснював платежі в погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором (…26.01.2017 року у сумі 239,94 грн. та 730,06 грн., 24.02.2017 року у сумі 230,00 грн.. 24.03.2017 року у сумі 453,00 грн., 10.05.2017 року у сумі 400,00 грн. і останній платіж 15.07.2017 року у сумі 205,00 грн. розрахунок а.с.10 зворот)

Крім того, відповідач у цій справі про позовну давність не заявляв, тому підстави для застосування останньої судом у цій справі на час її розгляду апеляційним судом відсутні.

Банком були нараховані у цій справі відповідачу відсотки та пеня в межах дії картки (строку дії договору), що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який суд першої інстанції мав враховувати в силу вимог ст. 264 ч. 4 ЦПК України.

Лише після спливу визначеного договором строку кредитування …право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пені за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, нараховані Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором пеня до закінчення строку дії картки (договору) 31.05.2020 року у сумі 8800,18 грн., а також штрафи (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил): 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 626,84 грн. - штрафу (процентна складова), є різновидом одного виду відповідальності (цивільної), Умовами та правилами надання банківських послуг вони нараховуються за ті самі види порушень відповідача за вищезазначеним договором, а тому у даному випадку порушуються вимоги ст. 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, в силу вимог ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пеня є різновидом неустойки в силу 549 ч. 1 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що розмір неустойки до закінчення строку дії картки 8800,18 грн. значно перевищує розмір збитків у вигляді відсотків у сумі 4261,15 грн. у цій справі, тому останній може бути зменшений судом у цій справі за рішенням суду до 4262,00 грн. на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року у розмірі 8523,15 грн., яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 4262,00 грн. - пені, в решті позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги та позову Банку у цій справі лише частково при вищевикладених обставинах, останній має право на стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2747,76 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову 1762 (а.с.1) + судовий збір за подачу апеляційної скарги 2643,00 грн. (а.с. 69) = 4405,00 грн.; сума задоволених позовних вимог 8523,15 грн.* судовий збір 4405,00 грн./ сума заявлених позовних вимог 13663,66 грн.).

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року станом на 19.09.2018 року у розмірі 8523,15 грн., яка складається з: 4261,15 грн. - відсотків за користування кредитом; 4262,00 грн. - пені.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 2747,76 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 11.06.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.