АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/846/19Головуючий у 1-й інстанції Кирилюк Н.А. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: на ухвалу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

заявник (скаржник) - ОСББ «Промінь»,

боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заявника на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2019 про відмову у видачі судового наказу (суддя в суді першої інстанції - Кирилюк Н.А. ) у цивільній справі за заявою ОСББ «Промінь» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з утримання будинку та при будинкової території, :

в с т а н о в и в :

20.02.2019 ОСББ «Промінь» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 5035,31 грн. боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території № АДРЕСА_2 , судовий збір та витрати на правову допомогу. Періодом нарахування вказано з 01.01.2015 по 31.12.2018.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2019 вирішено відмовити у видачі судового наказу на підставі цієї заяви з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у зв`язку з тим, що частина заявлених вимог виходить за межі строків позовної давності.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, заявник подав 18.04.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та видати судовий наказ, мотивуючи про те, що строк позовної давності до вимог у справі закінчується 15.12.2020, адже слід врахувати дату набрання чинності новою редакцією ЦПК України, яка визначає відповідні підстави для відмови у видачі судового наказу (ст. 165 ЦПК України). Попередня редакція процесуального закону підстави для відмови у видачі судового наказу, зазначеної в оскарженій ухвалі, не містила. Боржники частково погашали борг у вересні 2015 року, що перервало перебіг строків позовної давності. 30.01.2018 відповідач ОСОБА_3 написав розписку про те, що зобов`язується погасити заборгованість в сумі 1000,00 грн. до 15.02.2018. Позовна давність може бути застосована виключно за заявою сторони у справі (ст. 267 ЦК України). При видачі судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість вимог.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даній справі заявник просить про видачу судового наказу про стягнення з боржників 5035,31 грн. боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період часу з 01.01.2015 по 31.12.2018 (а.с.9).

Заяву про видачу судового наказу подано до суду 20.02.2019, отже частина вимог про стягнення заборгованості (з 01.01.2015 по 20.02.2016 включно) виходить за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, що, як вірно вказав суд першої інстанції, за змістом п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

При цьому вказаний строк має обраховуватись як період часу, що становить три роки до подачі заяви до суду, що вбачається із системного аналізу змісту ст. ст. 256, 257 та 261 ЦК України, тобто починаючи з 21.02.2016.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що строк позовної давності до вимог у справі закінчується 15.12.2020, так як слід враховувати дату набрання чинності новою редакцією ЦПК України, та зміст норм процесуального закону, які були чинні раніше, адже згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, отже має значення сама та редакція цивільного процесуального законодавства, яка чинна на момент розгляду справи.

Доводи скаржника про те, що боржники частково погашали борг у вересні 2015 року, що перервало перебіг строків позовної давності, як і посилання на наявність розписки відповідача ОСОБА_3 про те, що він зобов`язується погасити заборгованість в сумі 1000,00 грн. до 15.02.2018, також слід відхилити, оскільки вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності.

Доводи скаржника про те, що позовна давність може бути застосована виключно за заявою сторони у справі (ст. 267 ЦК України) апеляційний суд оцінює критично, адже п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України містить імперативну вимогу для суду про відмову у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність. При цьому вказані дії суду не залежать від наявності заяви сторін про застосування наслідків спливу строку позовної давності, про що помилково вказує скаржник.

За встановлених у даній справі обставин, заявник може подавати позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідачів у позовному провадженні, а не заяву в порядку наказного провадження.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2019 про відмову у видачі судового наказу у цій справі слід залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником, що відповідатиме положенням ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2019 про відмову у видачі судового наказу у цивільній справі за заявою ОСББ «Промінь» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з утримання будинку та при будинкової території - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.05.2019р.

Суддя-доповідач

Судді