ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Черкаси

справа № 712/1935/19 провадження № 22-ц/793/889/19
категорія 305010000

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Єльцова В. О.

суддів: Василенко Л. І.

Карпенко О. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Хорошун О. В.

відповідач: Головне управління державної казначейської служби у Черкаській області, Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області (відділ примусового виконання рішень управління ДВС)

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (відділ примусового виконання рішень управління ДВС) про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (відділ примусового виконання рішень управління ДВС) про відшкодування шкоди, в якій просить стягнути з Державного бюджету України на її користь грошові кошти в розмірі 95320,48 грн. (з яких: 16910,76 грн. матеріальна шкода, 64000 грн. моральна шкода, 1656,79 грн. 3% річних, 12752,93 грн. індекс інфляцій).

Вказує, що постановою Золотоніського міськрайонного суду від 09.02.2011 року визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області щодо невиплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому ст. 43 ЗУ «Про заагальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року протиправною. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити їй допомогу по догляду за її дитиною, до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року в розмірі встановленому законом прожиткового мінімум для дітей віком до шести років (на відповідний період) відповідно до ст. 43 вказаного Закону з урахуванням раніше проведених виплат. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року скасовано, а постанову Золотоніського міськрайонного суду від 09.02.2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови слова та цифри «по 31.12. 2010 року». В решті постанову суду першої інстанції вирішено залишити без змін.

У зв`язку з тим, що в добровільному порядку рішення суду виконано частково, а саме Управлінням праці та соціального захисту населення Золотоніської міської ради здійснено нарахування допомоги, але виплата проведена не була, оскільки кошти з державного бюджету не надходили, позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем було прийнято виконавчий лист до виконання, здійснено перерахунок. Відповідачем Державною виконавчою службою вживалися всі необхідні заходи щодо його виконання із дотриманням принципу черговості, списання коштів на користь позивача буде відбуватися також в порядку черговості та за наявності фінансування. Затримка виплати коштів пов`язана лише у зв`язку з обмеженим фінансуванням для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. У зв`язку з цим вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає, оскільки постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року частково виконано, а саме щодо здійснення перерахунку.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що в судовому порядку не встановлено факт вчинення відповідачами незаконних дій або бездіяльності, що призвели до невиплати позивачу коштів, а також позивачем не надано підтверджуючих документів, на обґрунтування погіршення стану здоров`я, знервованості, погіршення стосунків з оточуючими людьми, а також підтвердження причинно-наслідкового зв`язку, що саме невиконання рішення суду спричинило вищезазначені події.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хорошун О. В. подала до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, стягнувши з Державного бюджету України грошові кошти в сумі 95320, 48 грн., з яких: 16910,76 грн. матеріальна шкода, 64000,00 грн. - моральна, 1656,79 грн. - 3% річних, 12752,93 грн. - індекс інфляції, а також стягнути з відповідачів на її користь понесені при подачі апеляційної скарги судові витрати на надання правової допомоги в сумі 9034 грн. 75 коп.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційних вимог, представник позивача посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача указує, що належним відповідачем у справі визначено саме Державу, а не органи державної влади, які уповноважені її (Державу) представляти, натомість судом першої інстанції зазначено, що позивач звернулася з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління казначейської служби України в Черкаській області, відділ примусового виконання управління ДВС ГТУ юстиції у Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Таким чином, апелянт вважає, що позов розглянутий до неналежного відповідача, чим допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, представник позивача указує, що суд дійшов неправильного висновку, що рішення суду може не виконуватися Державою значний проміжок часу у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів, оскільки це суперечить нормам міжнародного та національного законодавства.

Щодо відшкодування моральної шкоди, апелянт зазначає, що тривале очікування виконання державою в особі державних органів зобов`язання зі сплати коштів відповідно до рішення суду понад 6 років, безперечно створює для її довірительки моральні страждання. Вказує, що ОСОБА_1 не може розпоряджатися належними їй коштами, купівельна спроможність коштів за 4 роки знизилася у рази, а також всі ці обставини змусили її витрачати додатковий час та можливості для захисту прав та інтересів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду надійшов 05.06.2019

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , указується, що в судовому порядку не встановлено факт вчинення відповідачами незаконних дій або бездіяльності, зо призвели до не виплати позивачу коштів.

Апелянтом не доведено, яким саме чином, дії чи бездіяльність відповідачів призвели до порушення її нормального ритму життя чи можливих розладів психічного здоров`я, зниження рівня її престижу та ділової репутації. Також представником позивача не надано підтверджуючих документів щодо погіршення стану здоров`я, знервованості позивачки.

Крім того у відзиві указано, що судом першої інстанції підтверджено відсутність фактів вчинення відповідачами незаконних дій або бездіяльності, що призвели до невиплати коштів позивачу.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 11.09.2013 у справі № 6-48цс13 є необґрунтованими, оскільки дана судова практика свідчить про обов`язкове встановлення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності, що призвели не лише до порушення передбачених законодавством термінів виконання судового рішення й до унеможливлення його виконання взагалі.

Зважаючи на вищевикладене, звертають увагу на те, що 10.04.2017 постанова 2а-132/2011 прийнята до першої черги задоволення вимог.

Надходження апеляційної скарги

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 травня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому ст. 43 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року протиправною. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року в розмірі встановленому законом прожиткового мінімум для дітей віком до шести років (на відповідний період) відповідно до ст. 43 вказаного Закону з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 11-14).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року, вказана постанова суду першої інстанції скасована, а в задоволенні позову було відмовлено. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року зазначену постанову залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 11.12.2012 року скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року, а справу направлено до суду касаційної інстанції на новий розгляд (а.с. 15-19).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року скасовано, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови слова та цифри «по 31.12.2010 року». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 20-24).

На виконання рішення суду Золотоніським районним судом Черкаської області 09.11.2015 року було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області Горбатюк В. П. 01.11.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49466329 за вказаним виконавчим листом винесено постанову від 01.11.2016 року, у зв`язку з тим, що 31.10.2016 року до Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а рішення суду без участі боржника виконати не можливо (а.с. 26-27).

На виконання рішення суду, Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради видано Розпорядження від 02.12.2015 про здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячної виплати допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку за період з 01.01.2011 року по 23.10.2012 року з урахуванням виплаченої допомоги (а.с. 88).

З довідки Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 30.03.2017 року № 842 вбачається, що на виконання постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року ОСОБА_1 за період з 08.09.2010 року по 23.10.2012 року нараховану допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку в розмірі 17328,92 грн. (а.с. 65).

З повідомлення Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (щодо зобов`язання здійснити нарахування) від 03.02.2017 № 743/2 вбачається, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440 прийнята для обліку та включена до першої черги задоволення вимог. Дані про рішення 09.03.2017 року внесені до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 53552090 (а.с. 28).

2. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18.05.2018).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частиною 1 ст. 2, ст. 3 Закону № 4901-VI визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначений у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, п. 3 якого визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Аналогічні приписи визначені також п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, що державні органи, в тому числі і Головне управління ДКС України в Черкаській області фактично не відмовляються виконувати постанову Золотоніського міськрайонного суду від 09.02.2011 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 17328,92 грн., а лише вказує на дотримання процедури його черговості, у зв`язку з відсутністю необхідного фінансування за програмою з виконання судових рішень.

Державним виконавцем на адресу Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської міської ради Черкаської області неодноразово направлялися повідомлення, вимоги про виконання вищезгаданого судового рішення, виносились постанови про накладення штрафу на зазначене управління праці.

Тому державним виконавцем не було порушено вимоги «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», оскільки постанову № 2а-132/11 від 09.02.2011 прийнято до першої черги задоволення вимог.

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року у справі № 2а-132/2011 в установленому законом порядку прийнята на виконання в порядку черговості, та частково виконана, а саме в частині здійснення перерахунку.

Згідно довідки виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 30.03.2017 № 842 виплаті на користь позивача ОСОБА_1 підлягають кошти в сумі 17328,92 грн. Листом Головного управління від 13.03.2019 № 13-06/87 на оплату до Казначейства направлено, зокрема реєстр від 28.12.2018 № 1124 разом з виконавчими документами у кількості 302 шт., серед яких знаходилися виконавчі документи прийняті на користь позивача ОСОБА_1 № 2-а-133/2011 на загальну суму заборгованості 17328,92 грн. Оплата заборгованості планується Казначейством за рахунок коштів бюджетної програми за КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» до кінця поточного року.

Існування черговості щодо виконання рішень суду також передбачене Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", в якому передбачено, що заборгованість погашається за наявності бюджетних асигнувань.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що законодавством передбачено виконання судових рішень за рахунок коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Проте у зв`язку із відсутністю необхідного обсягу бюджетних призначень, виконати вказане рішення суду у визначений законом строк не має можливості.

Також ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим,органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, як вбачається, зі змісту ст. 1167 ЦК України у Казначейства відсутній обов`язок перед позивачем щодо обов`язкового відшкодування моральної шкоди.

Натомість відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності, в тому числі інтелектуальної, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Згідно п. 4 ППВСУ № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи відсутність наявності протиправності дій у Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в зазначеній сумі 64000 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права, а тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.В. залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (відділ примусового виконання рішень управління ДВС) про відшкодування шкоди, залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави, а судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги в сумі 9034,75 грн. залишити за позивачем.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Суддя-доповідач

Судді