Справа № 154/1850/18 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/513/19 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивачів - ОСОБА_2 ,

апелянта - ОСОБА_3 ,

її представника - ОСОБА_4 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Володимир -Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 , яке він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_8 , так як був зареєстрований і постійно проживав із нею за однією адресою і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько за життя своїх спадкових прав належним чином не оформив.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З урахуванням наведеного, просили визнати за ними у рівних частках право власності на вказане спадкове майно.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності у рівних частках на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_7 заповіту на випадок своєї смерті не залишав.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як встановлено судом, спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його діти - позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори (а.с.9-11, 30-35).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, у тому числі на 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 , яке належало на праві власності його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і яке він успадкував після її смерті шляхом вступу у фактичне управління і володіння зазначеним нерухомим майном, будучи зареєстрованим та постійно проживаючи у даному будинковолодінні (а.с.8, 12-29).

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7 за життя не одержав, а тому у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9, 10).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за позивачами після смерті батька підлягає визнанню право власності у рівних частках на 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 , як на спадкове майно.

Посилання в апеляційній скарзі особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 на те, що оскаржуване рішення підлягає до скасування, оскільки порушено її права як єдиного спадкоємця після смерті матері ОСОБА_8 - відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.529 цього ж Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_8 заповіту на випадок своєї смерті не залишала.

Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_7 , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як постійно, у тому числі і на день смерті спадкодавця, був зареєстрований та проживав із нею у спірному будинку.

Зазначені обставини стверджуються матеріалами справи.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 зареєстрована лише 11.12.2018, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті матері вперше подано ОСОБА_3 лише 11.12.2018 року, тобто поза межами передбаченого ст.549 ЦК УРСР 1963 року шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Наявність у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння - не вважається у даному випадку прийняттям нею спадщини після смерті матері, оскільки зазначені документи нею отримані особисто від матері ще за її життя, а не отримані будь-яким способом протягом шести місяців після її смерті. Зазначена обставина не свідчить про вступ ОСОБА_3 у фактичне управління чи володіння спадковим майном.

Для прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка не проживала та не була зареєстрована разом із спадкодавцем - своєю матір`ю ОСОБА_8 зобов`язана була подати державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини і такі дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто до 16.03.1991.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько позивачів, як син спадкодавця ОСОБА_8 не прийняв спадщини після смерті матері, а лише апелянт ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем після її смерті - відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до вимог ст.81 ЦПК України не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, чим не спростовано обґрунтовані висновки суду першої інстанції, у зв`язку із чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді