Справа № 2-990/09
2-др/310/2/19
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2019 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій вказав, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 02. 09. 2009 року задоволені його позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту купівлі продажу, визнання недійсним договору дарування та переведення на нього прав та обовязків покупця 2/7 частин житлового будинку № 17 по вул. Приморська в м. Бердянську Запорізької області.

Під час розгляду справи сторони дійшли згоди про те, що стороною в договорі купівлі продажу вказаної частини будинку буде виступати він, ОСОБА_1, оскільки він повернув ОСОБА_3 та ОСОБА_4 15 000 доларів США.

Суд встановив факт купівлі продажу 2/7 частин житлового будинку між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, перевів на нього права та обовязки покупця, проте не вирішив питання про визнання за ним права власності на 2/7 частини домоволодіння № 17 по вул. Приморська в м. Бердянську Запорізької області.

Просить постановити додаткове рішення і визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву і просить постановити додаткове рішення, визнати за ним право власності на 2/7 частини житлового будинку.

Інші учасники процесу до суду не явилися, про дату слухання справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд при розгляді зави про ухвалення додаткового рішення встановив, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1, при розгляді справи по суті, відповідачі у заяві про визнання позову вказували у якості позовних вимог лише вимоги про визнання недійсним договору дарування, та переведення прав та обовязків покупця, зазначали у розписках про отриманнями ними грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що вимог про визнання права власності за ним при подачі позову до суду ОСОБА_1 не висував, пояснення з цього приводу не давав, відповідачі згоду на це не надавали.

Тому суд не може вийти за межі позовної заяви і вирішити питання щодо позовної вимоги, яка не висувалася, а за таких підстав заява про ухвалення додаткового рішення задоволена бути не може.

Керуючись ст. ст. 13,270 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Запорізький апеляційний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Повний текст ухвали виготовлений 19. 03. 2019 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_5