07.06.2019 Справа № 756/9590/18
Унікальний номер 756/9590/18
Справа № 2/756/1538/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Когутко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва про визначення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником 1/2 кв. АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частини даної квартири є її донька - відповідач ОСОБА_2 . Протягом всього періоду проживання позивача у квартирі з 1983 р. вона проживає у першій кімнаті площею 14,6 кв.м., а відповідач - донька позивача проживає у другій кімнаті, площею 11,9 кв.м.

Як вказує позивач, у відповідності до технічного паспорту на квартиру, спірна кв. складається з 2-х кімнат загальною площею 47,60 кв.м, житловою площею 26.5 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 14,6 кв.м., 2-а кімната - 11,9 кв.м., кухня 08 кв.м., ванна - 2,1 кв.м., вбиральня - 1 кв.м., коридор - 10,3 кв.м. Зі слів позивача, комунальні послуги сплачує тільки вона, а відповідач від сплати відмовилась.

Тому позивач просить суд встановити порядок користування квартирою, а саме виділити позивачу житлову кімнату площею 14,6 кв.м. разом з балконом 3 кв.м.; а у користуванні відповідача ОСОБА_2 залишити житлову кімнату, площею 11,9 кв.м., а у загальному користуванні залишити кухню 08 кв.м., ванну 2,1 кв.м., вбиральню 1 кв.м. та коридор 10,3 кв.м. та стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Позивач до початку судового засідання надіслав заяву щодо підтримки позову в повному об`ємі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання так і не з`явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вказане кореспондується з вимогами ч. 1 ст. 134 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так судом встановлено, що з 1983 р. є власником 1/2 кв. АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частини даної квартири є її донька - відповідач ОСОБА_2 . Протягом всього періоду проживання позивача, вона проживає у кімнаті площею 14,6 кв.м., а відповідач проживає у другій кімнаті, площею 11,9 кв.м.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ч. 1 та ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як з`ясував суд, спірна кв. складається з 2-х кімнат загальною площею 47,60 кв.м, житловою площею 26.5 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 14,6 кв.м., 2-а кімната - 11,9 кв.м., кухня 08 кв.м., ванна - 2,1 кв.м., вбиральня - 1 кв.м., коридор - 10,3 кв.м. Зі слів позивача, комунальні послуги сплачує тільки вона, а відповідач від сплати відмовилась.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальну користуванні учасників спільної часткової власності.

Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як з`ясував суд, за комунальні послуги на квартиру сплачує лише позивач, а відповідач у порушення ст. 360 ЦК України не сплачує їх.

У відповідності до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016 р. первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Таким чином суд приходить до висновку, що так як між позивачем та відповідачем існують неприязні відносини, а тому є усі підстави задовольнити позов ОСОБА_1 та визначити порядок користування спірною квартирою, так як просить позивач.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016 р., ст. 15, 16, 319, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.А. Васалатій