КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4419/17
Провадження № 2/488/227/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.03.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тузова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Позивач - ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із даним позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в обґрунтування якого вказав, що 15.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-14544-150513 (далі Договір). Згідно вищевказаного Договору, Банк відкриває Відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі 27 500,00 грн. Обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід`ємною частиною Договору.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановивши ліміт кредитної лінії розмірі 27 500,00 грн.

Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 р. не виконує належним чином зобов`язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 46 759,32 грн., яку позивач просить суд стягнути у повному обсязі, а також судові витрати.

Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява від відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з її хворобою, однак доказів, які б підтверджували поважність причин неявки відповідача до суду не надано, тому, в силу ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та її представника. Окрім того, в матеріалах справи є письмові заперечення відповідача, та заява про застосування строків позовної давності.

Суд дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала свої кредитні зобов`язання і нерегулярно здійснювала платежі.

Із розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи вбачається, що відповідачем останній платіж був зроблений у грудні 2017 року.

А відтак, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду в межах, встановлених статтею 257 ЦК України, - трьох річного строку.

Виходячи з наведеного, для застосування строку позовної давності, про сплив якої зазначив відповідач, суд не вбачає підстав, а тому розглядає справу по суті спору.

Судом встановлено, що 15.05.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України Жайворонок Лариса Володимирівна, шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-14544-150513 (Договір).

Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного Договору, Банк відкриває Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні (Рахунок).

Згідно п. 2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі 27 500,00 грн.

Згідно п. 1 частини 3 Договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід`ємною частиною Договору.

На підставі п. 2.4. частини 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановивши ліміт кредитної лінії розмірі 27 500,00 грн.

Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 р. не виконує належним чином зобов`язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 46 759,32 грн., станом на 06.10.2017р., яка складається з:

тіло кредиту- 0,00 грн.;

прострочене тіло кредиту - 30261,31 грн.;

заборгованість за відсотками - 16498,01 грн.;

заборгованість за комісіями - 0,00 грн.

Згідно ст.ст. 526,527,536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернула, продовжувала користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, в зв`язку з чим, позов підлягає повному задоволенню.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 002-14544-150513 від 15.05.2013 р., станом на 06.10.2017 р., на загальну суму - 46 759,32 грн., яка складається з:

прострочене тіло кредиту - 30261,31 грн.;

заборгованість за відсотками - 16498,01 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі - 1600,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», , 01014 м. Київ, бульвар Дружби Народів 38.

Відповідач - ОСОБА_1 , паспорт: НОМЕР_3 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І. Селіщева