Справа № 344/4257/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/652/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.М.

за участю

представників апелянта ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2019 року у складі судді Антоняка Т.М., постановлену в м.Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_6 , яка 15.05.2014 року оформила заповіт на ОСОБА_4 .

Позивачка просить суд визнати заповіт недійсним, оскільки на момент його посвідчення покійна мати не усвідомлювала значення своїх дій, так як у 2013 році мала травму, забій головного мозку середнього ступеня важкості. На день складання заповіту ОСОБА_6 виповнився 81 рік. Також вона перебувала на обліку у міській поліклініці №2, періодично проходила курс амбулаторного лікування.

За клопотанням позивачки ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.11.2017 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, а провадження зупинено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.03.2018 року відновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням до суду висновку судово-психіатричного експерта №14/2018 від 01.03.2018 року.

07.06.2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про призначення у справі повторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи.

Клопотання обгрунтоване тим, що висновки експерта, зроблені у експертизі №14/2018 року, викликають сумнів, зокрема щодо повноти досліджень та суперечать матеріалам справи.

Зокрема експерт перерахував записи медичної картки амбулаторного хворого №305 ОФПЦ з 01.03.1962 року по 08.02.2011 року та в мотивувальній частині зазначив про наявні скарги, психічний стан, неврологічний стан, соматичний стан. Записи лікарських оглядів в медичній картці з 2000 по 2006 роки непослідовні, захворювання діагностується без відповідних описів об`єктивного стану хворого та відповідної клінічної симптоматики, вони не розбірливі, а дані в них містять суперечливий характер.

Однак, експертом не дано ніякої оцінки з медичної картки амбулаторного хворого №305 і взагалі не вказано про період з 17.12.2013 року по 14.10.2015 року. А саме в цей період був складений заповіт (15.05.2014 року).

Також експертом не дано ніякої оцінки і взагалі не вказано про хворобу заповідача.

Згідно довідки №15 від 08.05.2014 року ОСОБА_6 відмічається різке погіршення пам`яті та інтелекту, дезорієнтація, порушення мови. Потреба стороннього догляду.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_5 просила призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено.

На ухвалу суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зіслався на те, що судово-психіатрична експертиза була проведена кваліфікованим експертом Обласної психоневрологічної лікарні №3. Даних та матеріалів, які були представлені для дослідження було достатньо і вони не викликали сумніву у їх достовірності, у зв`язку із чим експертом не були заявлені перед судом відповідні клопотання.

Апелянт не погоджується з таким висновком суду, оскільки експерт у своєму висновку №14/2018 перерахував записи з медичної карти амбулаторного хворого №305 ОФПЦ (відомості про підекспертну) з 03.01.1962 року по 08.02.2011 та в мотивувальній частині зазначив про наявні скарги, психічний стан, неврологічний стан.

Однак експертом не надано ніякої оцінки з медичної картки амбулаторного хворого №305 ОФПЦ і взагалі не вказано про період з 17.12.2013 року по 14.10.2015 року. Така обставина є особливо важливою, оскільки саме в цей період був складений оскаржуваний заповіт 15.05.2014 року.

Експертом не надано оцінки і не вказано про хворобу заповідача, про що вказано нотаріусом у заповіті, не зазначено, чи могла підекспертна усвідомлювати, що заповіт підписувався від її імені і чи розуміла таку дію.

Апелянтка також зіслалася на виписки із медичної картки від 10.05.2016, де наявні записи за період з 30.01.2014 року по 16.12.2014 року, а також на довідку №15 від 05.08.2014 року та просила скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21.03.2019 року і задоволити її клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.

Відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 в порядку ст.360 ЦПК України.

У відзиві ОСОБА_4 вказала, що Висновок судово-психіатричного експерта №14/2018 від 01.03.2018 за результатами дослідження медичної документації, в тому числі оригіналів 4-х медичних карток, історії хвороби ОСОБА_6 (№10938/15, №7501/13 з Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні, №1187913 з обласної клінічної лікані, №305 з Івано-Франківської міської поліклініки №2) у взаємозв`язку з іншими доказами та матеріалами цивільної справи містить докладний опис проведеного дослідження.

ОСОБА_4 вважає, що експерт зрозуміло визначив, що станом на 15.05.2014 року не вказано жодних симптомів та будь-яких скарг, які б могли свідчити про наявність в підекспертної психічного захворювання. Отже, не є обгрунтованими доводи апелянтки про те, що експертом не дано оцінки з медичної картки № 305 ОФПЦ за період з 17.12.20136 року по 14.10.2215, оскільки записи по зазначених апелянтом датах не містять жодних симптомів, скарг чи хвороби ОСОБА_6 , які б мали значення для дослідження таких даних на предмет психічних розладів в підекспертної.

Допитана у судовому засіданні нотаріус Біланюк С.М., яка оформляла заповіт від імені ОСОБА_6 15.05.2017 пояснила як ОСОБА_6 розповідала про свої обставини, свідомо, особисто, сама прочитала та особисто підписала заповіт, чим підтверджується її свідоме волевиявлення.

Посилаючись на те, що повторна експертиза призначається судом, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатністю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, чи з наявністю істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, ОСОБА_4 вважає необгрунтованими доводи апелянта про необхідність призначення повнорної судово-психіатричної експертизи.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_4 просила відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду представники апелянта вимоги скарги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та її представник скаргу заперечили, просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що в ході розгляду позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним за клопотанням позивачки ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.11.2017 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, а провадження зупинено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.03.2018 року відновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням до суду висновку судово-психіатричного експерта №14/2018 від 01.03.2018 року.

07.06.2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про призначення у справі повторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи. Клопотання ОСОБА_5 мотивувала тим, що висновки експерта, зроблені у експертизі №14/2018 року, викликають сумнів, зокрема щодо повноти досліджень та суперечать матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції в ухвалі від 21 березня 2019 року вказав, що експертиза була проведена кваліфікованим експертом Обласної психоневрологічної лікарні № 3, яка була попереджена про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків. Даних та матеріалів, які були представлені для дослідження - було достатньо і вони не викликали сумніву у їх достовірності, у зв`язку із чим експертом не були заявлені перед судом відповідні клопотання. У висновку експертом зазначений докладний опис проведених досліджень, в тому числі і на підставі медичної документації, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

За приписами ч.2 ст.76 ЦПК України одним із доказів є висновок експерта.

Статтею 102 ЦПК України встановлені вимоги до висновку експерта.

Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де , ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Відповідно до ст.105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Встановлено, що за клопотанням позивачки ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.11.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним призначено амбулаторну посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи на момент посвідчення заповіту 15.05.2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждала психічними захворюваннями або будь-якими іншими захворюваннями?

- Чи діагнози: дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. змішаного генезу (гіпертонічна, склеротична, діабетична), стійкі залишкові явища після перенесеного ішемічного інсульту (09.06.2013 року) у вигляді правобічного геміпорезу, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ступінь 3, ризик 4, концентрична ГЛШ ІХС, кардіосклероз дифузний СН ІІ до ІІІ, цукровий діабет ІІ ст., середньої важкості, стадія субкомпенсації, діабетична антипатія нижніх кінцівок, деформуючий остехоартрит колінних суглобів ФНС ІІІ ст., поставлені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент посвідчення заповіту 15.05.2014 року, впливали на усвідомлення та розуміння своїх дій та здатність керувати ними?

- Чи могла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу хвороби, віку та психічного стану усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними в момент складання заповіту 15.05.2014 року?

Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні № 3 (м. Івано-Франківськ, вул. Медична,15).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або відмову від виконання покладених на них обов`язків.

На виконання ухвали суду експерт Обласної психо-неврологічної лікарні №3 Михайлів Н.П. склала Висновок судово-психіатричного експерта №14/2018 від 01.03.2018 року.

Із розділу 18 Висновку вбачається, що при проведенні експертизи експертом використано: матеріали цивільної справи №344/4257/16-ц; медична картка амбулаторного хворого №305 ОСОБА_6 , 1932 р.н., ОФПЦ на 144 аркушах; медичні картки стаціонарного хворого ЦМКЛ м.Івано-Франківська: №7501/13 та 10938/15; медична картка стаціонарного хворого ОКО №1187913.

У розділі 21 Висновку експертом взято до уваги відомості, що стосуються психічного стану особи (анамнез життя, анамнез хвороби) з медичної картки амбулаторого хворого ОСОБА_6 за період з 03.01.1962 року по жовтень 2015 року (до дня смерті підекспертної).

Зокрема , як зазначається експертом, із картки амбулаторного хворого вбачається, що станом на 08.05.2014 року ОСОБА_6 поставлено діагноз «ДЕ ІІІ ст. Залишкові явища після перенесеного іш.інсульту. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст.».

Відтак безпідставним є посилання апелянтки на те, що експерт не надав ніякої оцінки відомостям з медичної картки амбулаторного хворого №305 ОФПЦ.

Обгрунтовуючи Висновок та пояснюючи дані про психічний стан підекспертної у розділі 22 експерт вказав, що з наданих обєктів експертизи відомо, що ОСОБА_6 протягом життя за медичною допомогою до лікарів психіатрів та наркологів не зверталася, а у медичних установах психіатричного та наркологічного профілів не лікувалася, на диспансерних обліках у лікарів психіатрів та наркологів не перебувала. При цьому експертом також перелічено соматичні хвороби, якими ОСОБА_6 страждала протягом життя, однак такі не відносяться до психіатричних.

Експертом також зазначено, що медичні дані та стан підекспертної у вересні-жовтні 2015 року, коли в неї спостерігались розлади свідомомті (поступила в стані оглушення), експертами до уваги не беруться, оскільки не відносяться до періоду часу, що цікавить суд, хоча за час перебування у відділенні АІТ спостерігалась позитивна динаміка стану хворої, в подальшому була в свідомості, адекватна та доступна до мовного контакту.

На підставі вищенаведеного у розділі 23 Висновку експерт надав відповіді на питання, поставлені судом.

Встановлено, що експертизу провела ОСОБА_8 : освіта вища мендична, лікар -судово-психіатричний експерт вищої кваліфікаційної категорії, 3-го кваліфікаційного класу , експертний стаж понад 17 років.

Згідно з ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз), (п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту від 08.10.1998, № 53/5).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Пунктом 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом МОЗ України від 08.05.2018 року №865, визначено, що предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення повторної експертизи є правильним, оскільки стороною не наведено доказів, які вказують на наявність передумов для призначення повторної експертизи..

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи (ч.4 ст.72 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що така постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 441 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.