Постанова

Іменем України

22 березня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/4709/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Яковлєвої Л.В.

від 26 грудня 2018 року

у справі №359/3683/18 Бориспільського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

третя особа - ОСОБА_2,

про скасування догани, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_1, посилаючись на те, що його з порушенням трудового законодавства звільнено з роботи з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, уточненим в подальшому, до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль», Аеропорт) про скасування догани, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано пункт 3 наказу ДП «МА «Бориспіль» від 02.03.2018 №11-07/1-393/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» про оголошення догани ОСОБА_1

Скасовано наказ ДП «МА «Бориспіль» від 17.04.2018 №11-07/1-714/п «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено з роботи з 19.04.2018 за винні дії, що дають підстави для втрати довіри, за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді приймоздавальника багажу камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу в ДП «МА «Бориспіль» з 19.04.2018.

Стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 19.04.2018 по день ухвалення рішення в розмірі 99 187,20 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме положення п. 2 ч. 1 ст. 41, ст. 148 КЗпП України.

Суд дійшов безпідставного висновку про те, що дозвіл профспілки Аеропорту від 12.04.2018 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 є неналежним доказам.

Суд дійшов помилкового висновку, що після зміни назви служби, в якій працював позивач, з ним не було переукладено та підписано новий договір повної матеріальної відповідальності, оскільки після переміщення позивача в іншу службу не зазнали змін найменування його посади та перелік виконуваних ним робіт, зазначені в договорі про повну матеріальну відповідальність від 22.04.2017.

Судом безпідставно взято до уваги наведені позивачем обставини того, що ним вилучалися виключно продукти харчування, а не будь-які інші речі, оскільки на підтвердження таких обставин позивачем не надано належних доказів.

Також, як на підставу скасування рішення суду вказував на те, що судом порушено норми процесуального права, які полягають у відмові дослідити докази, надані стороною відповідача.

За наведених обставин просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2018 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Позивач, заперечуючи проти апеляційної скарги, подав відзив, в якому посилаючись на те, що відповідач не спростував належними доказами факт незаконності звільнення, просив відмовити в задоволенні скарги, а рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Третя особа своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ДП «МА «Бориспіль» №97/п § 1 від 10 квітня 1997 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Державного міжнародного аеропорту Бориспіль на посаду вантажника ВСМ у АВК.

Наказом №Н-11-07-828/п § 2 від 29 вересня 2006 року ОСОБА_3 переведено на посаду прийомоздавальника у відділ АВК групи камери збереження.

На підставі наказу ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-52/п від 12 січня 2018 року ОСОБА_1 з 10 січня 2018 року переміщено до служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу підрозділу камери незапитаного багажу на посаду прийомоздавальника багажу (далі - прийомоздавальник).

Наказом ДП «МА «Бориспіль» «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» від 02 березня 2018 року за № 11-07/1-393/п, зокрема в п. 3, ОСОБА_1 оголошено догану через порушення ним вимог п. 11.5 Технології «Про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі», затвердженої наказом Аеропорту №01-07/1-638 від 13.12.2016 (далі - Технології), п. 3.20 Змін та доповнень до Технологій, затверджених наказом Аеропорту №01-07/1-84 від 20.02.2017 та вимог п. 4.7 Посадової інструкції. З даним наказом ОСОБА_3 ознайомлений під підпис 02 березня 2018 року.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 січня 2019 року по справі № 515/1087/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи безпідставність застосовного до нього дисциплінарного стягнення, позивач вказував на те, що відповідачем не доведено факту порушення трудової дисципліни, у зв'язку з чим були відсутні підстави для оголошення догани. Також, вказував, що відповідачем пропущено строки, встановлені ст. 148 КЗпП України, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом, згідно посадової інструкції прийомоздавальника (далі - Інструкція), затвердженої 14 березня 2017 року за №34-05/1-11 в редакції 3, а саме п. 1.1. передбачено, що прийомоздавальник КНБ є працівником ДП «МА «Бориспіль», який відповідає за обробку багажу пасажирів, з метою забезпечення своєчасного та якісного обслуговування пасажирів згідно вимог внутрішнього технологічного документу, що встановлює порядок обробки багажу КНБ. З Інструкцією ОСОБА_3 ознайомлений під розписку 18.03.2017.

У п. 1.2 Інструкції вказано, що прийомоздавальник безпосередньо підпорядкований старшому прийомоздавальнику багажу - комірнику КНБ.

В розділі 4 визначено обов'язки прийомоздавальника, зокрема у п. 4.2, 4.6, 4.7, 4.8, 4.12, 4.16, 4.18, 4.21 зазначено: приймає на зберігання незапитаний, засланий, бездокументний, досилочний, невивантажений, незавантажений трансферний багаж; бере участь у проведенні обстеження та опису прийнятого на зберігання багажу; забезпечує цілісність та збереження прийнятого на зберігання багажу; оформляє багаж та складає відповідні акти з подальшим внесенням необхідних даних до автоматизованої системи; видає багаж пасажиру після пред'явлення ним необхідних документів; проводить інвентаризацію багажу відповідно до нормативних документів; виконує роботи з прийому та обробки для доставки багажу та інших матеріальних цінностей, їх доставки, супроводження, видачі; дотримується вимог організаційно-розпорядчих, організаційно-технологічних документів, вимог посадової інструкції.

Відповідно п. 6.1 та 6.3 вказаної Інструкції прийомоздавальник несе персональну відповідальність за порушення або невиконання своїх посадових обов'язків, що передбачаються цією інструкцією у відповідності до вимог законодавства України. Несе відповідальність за втрату, псування, нестачу грошей та інших матеріальних цінностей у КНБ у відповідності до складеного договору про повну матеріальну відповідальність.

22 квітня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір №11-14-49 про повну матеріальну відповідальність, яким передбачено, що прийомздавальник багажу зобов'язується вести облік, складати й представляти у встановленому порядку товарні, грошові й інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.

При здійсненні покладених на позивача обов'язків він також керувався Технологією «Про порядок дій при виявленні: знахідки, її зберіганні, обліку та видачі», яка затверджена наказом ДП «МА «Бориспіль» №01-07/1-638 від 16.12.2016 (далі - Технології). З даною технологією ОСОБА_3 ознайомлений під розписку 16 грудня 2016 року.

У п. 1.1 Технології зазначено, що вона розроблена для регламентування: порядку дій у разі виявлення знахідки; порядку дій при переміщенні знахідки до місця зберігання; процедури оформлення, зберігання, видачі знахідок; організації роботи зі знахідкою, за якою не звернувся власник, термін зберігання якої закінчився.

Прийомоздавальник багажу камери знахідок КНБ СПО, згідно п. 11.5, 11.6 Технології забезпечують схоронність прийнятих на зберігання знахідок. Кожній знахідці присвоюється індивідуальний реєстраційний номер, після чого вони розміщуються для зберігання в приміщенні камери знахідок на стелажах.

Для забезпечення обліку прийому та видачі знахідки, відповідно п. 3.13, 3.14 Технології, використовується автоматизоване робоче місце (далі - АРМ) «Камери знахідок». Прийомоздавальник багажу камери знахідок КНБ СПО або прийомоздавальник багажу КНБ СПО вносить інформацію про виявлену знахідку до АРМ «Камери знахідок» на підставі акту про виявлення знахідки.

Відповідно п. 16.11 Технології прийомоздавальники багажу камери знахідок КНБ СПО, прийомоздавальники багажу КНБ СПО, працівники САБ, керівники та відповідальні посадові особи структурних підрозділів, які зазначені в даній технології, несуть відповідальність за дотримання вимог даної технології в повному обсязі, а також за своєчасну та коректну передачу інформації згідно з вимогами керівних документів і даної технології.

20 лютого 2017 року на підставі наказу відповідача №01-07/1-84 до вищевказаної Технології було внесено зміни та, зокрема, доповнено п. 3.20, згідно якого продукти харчування на зберігання до камери знахідок КНБ СПО або складу знахідок не приймаються. З цими змінами ОСОБА_3 ознайомився особисто під розписку 22.03.2017.

Судом також встановлено, що 11.01.2018службовою запискою №41-10-34 менеджер безпеки відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань ОСОБА_5 повідомив начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань ОСОБА_6 про те, що виявлено і зафіксовано на відеозаписах оперативного центру служби авіаційної безпеки неправомірні дії прийомоздавальників кімнати незапитаного багажу СПО ОСОБА_7 та ОСОБА_3 05.01.2018на складі знахідок у митній зоні аеропорту та прийомоздавальника ОСОБА_8 30.12.2017та 06.01.2018 у кімнаті знахідок ДП «МА «Бориспіль».

За наслідком отриманої 11.01.2018 інформації від ОСОБА_9 начальник відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань ОСОБА_6 12.01.2018 подав на ім'я генерального директора ОСОБА_10 службову записку №41-10-38, якою довів останньому про виявлені порушення в діях ОСОБА_3

На підставі наказу ДП «МА «Бориспіль» №01-07/33 від 16.01.2018 з метою з'ясування обставин та виявлення винних осіб, наведених ОСОБА_5 у службовій записці від 11.01.2018 створено комісію для проведення службового розслідування.

Згідноактів перегляду відеозаписів від 01.02.2018 за №41-26/2-6 та №41-26/2-7 щодо обставин в період 17, 19, 25, 26, 30 грудня 2017 року та 06, 07 січня 2018 року в діях ОСОБА_3 не зафіксовано порушень трудової дисципліни.

З акту перегляду відеозапису від 01.02.2018 за №41-26/2-8 за період 16, 19, 21, 24 грудня 2017 року та 05 січня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 24 грудня 2017 року отримав від ОСОБА_7 згорток, який попередньо останній дістав з валізи. Позивач запакував якісь речі у поліетиленовий пакет чорного кольору та передав його ОСОБА_12 ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 підійшли до стелажу з написом «попередній місяць» та почали здійснювати незрозумілі дії зі знахідками, які знаходились в коробці на даному стелажі. Вказані особи залишили склад знахідок у митній зоні, а ОСОБА_12 забрав вказаний вище поліетиленовий пакет.

ЗгідноАкту від 02 лютого 2018 року за №41-10-82 ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень.

Протоколом засідання комісії щодо опитування працівників від 05.02.2018 №41-27-8 відомості відносно ОСОБА_1 не відображені, однак зафіксовано пояснення адміністратора КНБ ОСОБА_13, який підтвердив, що знав про порушення вимог технології прийомоздавальниками в частині прийому на зберігання до камери харчових продуктів та не обліковування в документах. Вказав також, що саме він дав підлеглим -прийомоздавальникам таку вказівку, у зв'язку з чим вони так і вчиняли.

Згідно акту №34-26/9-2 від 05.01.2018 про інвентаризацію речей камери знахідок КНБ СПО за листопад 2017 року встановлено, що станом на 01.01.2018 згідно даних первинних документів та електронного журналу реєстрації знахідок програми АРМ «Камера знахідок» залишок зареєстрованих у листопаді 2017 року складає 143 одиниці знайдених речей, які відповідають фактичній їх наявності на складі.

У зв'язку з виробничою необхідністю і на підставі проведення службового розслідування за наказом ДП «МА «Бориспіль» від 16.01.2018 відповідачем 07.02.2018 винесено наказ №01-07-49 про проведення позапланової перевірки.

19 лютого 2018 року відповідачем складено акт №34-26/9-3 проведення позапланової інвентаризації камери знахідок КНБ за період з 31 грудня 2016 року по 09 лютого 2018 року, яким комісією виявлено: в наявності, але не вказано прийомоздавальником ОСОБА_3 при прийнятті знахідки на зберігання в програму АРМ «Камери знахідок» детальний опис вмісту деяких місць знахідок, а саме: №6957 від 26 грудня 2017 року виявлено, але не вказано в програмі АРМ дві пляшки з рідиною та джем; №6958 від 26 грудня 2017 року виявлено, але не відображено в АРМ печиво 4 найменування та цукерки; №7059 від 29 грудня 2017 року виявлено, але не вказано в АРМ права водійські.

Цього ж дня в ДПМА «Бориспіль» складено акт про результати службового розслідування, яким в діях позивача виявлено порушення п. 11.5 Технології щодо не забезпечення схоронності прийнятих на зберігання знахідок, порушення вимог п. 4.7, 4.21 посадової інструкції щодо не забезпечення цілісності та збереження прийнятого на зберігання багажу, не дотримання вимог організаційно-розпорядчих, організаційно-технологічних документів, вимог посадової інструкції, у зв'язку з чим рекомендовано відносно прийомоздавальника ОСОБА_3 застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимог п. 11.5 Технології, п. 3.20 змін та доповнень до Технології, п. 4.7 посадової інструкції.

20 лютого 2018 року наказом ДП «МА «Бориспіль» за №01-07-70 внесено зміни до наказу від 07 лютого 2018 року за №01-07-49 «Про проведення позапланової інвентаризації», якими у п. 1 наказу «термін проведення з 07 лютого по 16 лютого 2018 року» замінено на «термін проведення з 07 лютого по 03 березня 2018 року».

01 березня 2018 року складено акт №34-26/9-4 щодо позапланової інвентаризації, якою за період 2016-2018 роківстаном на 23 лютого 2018 року виявлено різницю у вазі багажу, що зберігається в КНБ. Порушень в діях позивача даним актом не зафіксовано.

Дослідивши докази наявні у справі, встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що при виконанні позивачем трудових обов'язків відсутні винні дії або дії, які скоєні умисно чи з необережності, що можуть бути підставою для втрати довіри з боку роботодавця.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування пункту наказу, яким притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани, за відсутності достатніх даних про винні дії позивача щодо грубого порушення трудової дисципліни, яке б могло бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення йому догани.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду, що при винесенні наказу від 02.03.2018, пунктом 3 якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, відповідачем порушено вимоги ст. 148 КЗпП України щодо порядку та строків накладення дисциплінарного стягнення. Зокрема, положеннями ст. 148 КзпП України встановлено місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення.

Як зазначалось вище, 11.01.2018 уповноважена посадова особа ДП «МА «Бориспіль» ОСОБА_5 виявив в діях ОСОБА_1 порушення вимог трудової дисципліни, що зафіксовані в певний час засобами відеофіксації та повідомив про них безпосередньому керівнику ОСОБА_14

Беручи до уваги те, що про так зване порушення вимог трудової дисципліни в діях ОСОБА_1 відповідач виявив 11.01.2018, однак в період з 17.01.2018 по 30.01.2018 позивач перебував у відпустці, а також враховуючи, що за приписами ч. 1 ст. 148 КЗпП України до строку для застосування дисциплінарного стягнення не враховується час звільнення працівника від роботи у зв'язку з перебуванням у відпустці, останнім днем притягнення до дисциплінарної відповідальності є 24.02.2018, тоді як наказ, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності видано 02.03.2018.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що судом неправильно застосовано положення ст. 148 КЗпП України.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування наказу про звільнення позивача, як незаконного, та поновлення на роботі, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ДП «МА «Бориспіль» від 17 квітня 2018 року позивача звільнено з посади прийомоздавальника багажу КНБ служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу з 19 квітня 2018 року за винні дії, що дають підстави для втрати довір'я, передбачені п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов'язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей слідує, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 №6-100цс16.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13.03.2019 по справі №320/7595/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечуючи проти позову зазначав, що підставою втрати довіри та звільнення позивача з цих підстав є Акт перегляду відеозапису, в якому зазначено, що ОСОБА_1 05.01.2018 разом з іншим працівником переміщували речі з пакетів та валіз до своїх кишень та забирали якісь речі зі складу знахідок; Акт позапланової інвентаризації, в якому зазначено, що комісією виявлено в наявності, але не вказано ОСОБА_1 при прийнятті знахідки на зберігання в програму АРМ «Камера знахідок» детальний опис вмісту наступних місць знахідок: місце №6957 від 26.12.2017 - 2 пляшки з рідиною та джем; місце №6958 від 26.12.2017 - печиво та 4 найменування та цукерки; місце №7059 від 29.12.2017 - водійські права, внаслідок чого, у відповідності до пункту 2 статті 41 КЗпП України була виражена недовіра та направлено подання профспілковій організації Аеропорту для отримання згоди на звільнення ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що дійсно згідно посадової інструкції, Технології та договору про повну матеріальну відповідальність робота позивача була пов'язана зі зберіганням, обробкою, видачею матеріальних цінностей на складах, базах, сховищах, камерах зберігання, коморах або інших спеціально відведених місцях зберігання.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував на те, що виконуючи свою роботу він діяв у відповідності до вимог посадової інструкції та Технології. Вказував, що виконував вказівки безпосереднього керівника ОСОБА_13, який надав усну вказівку про можливість приймання до КНБ загублених речей разом з харчовими продуктами, які в подальшому за незапитом слід викидати з ячейки, де залишаються на зберіганні інші речі.

Як вже зазначалось вище, при здійсненні посадових обов'язків, окрім посадової інструкції, позивач керувався Технологією «Про порядок дій при виявленні: знахідки, її зберіганні, обліку та видачі», яка затверджена наказом ДП «МА «Бориспіль» №01-07/1-638 від 16.12.2016.

20 лютого 2017 року на підставі наказу відповідача №01-07/1-84 до вищевказаної Технології було внесено зміни, зокрема, доповнено п. 3.20, згідно якого продукти харчування на зберігання до камери знахідок КНБ СПО або складу знахідок не приймаються.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою за зберігання, обробку та видачу матеріальних цінностей, та при цьому не несе матеріальної відповідальності за зберігання продуктів харчування.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачем із камери знахідок КНБ СПО вилучалися будь-які інші речі, крім продуктів харчування.

З огляду на викладене, є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено належними доказами факт вилучення продуктів харчування, а не будь-яких інших речей.

Більш того, відповідач, вказуючи на неналежність наданих позивачем доказів про вилучення продуктів харчування на спростування таких обставин у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надав доказів, беручи до уваги те, що у трудових спорах тягар доказування покладається на відповідача.

Крім того, судом також встановлено, що Актами перегляду відеозапису та позапланової інвентаризації не встановлено в діях ОСОБА_1 ознак знищення, псування, розкрадання чи неналежного зберігання ввірених речей. Актами лише зафіксовано обставини неповноти відображення в базі АРМ «Камера зберігання» даних по переданих на зберігання речей, але незважаючи на це, зміст ячейки, відповідав первинним документам та всі речі виявлено перевіряючими комісіями в наявності.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставини про відсутність в діях позивача при виконанні посадових обов'язків дій, які викликають недовіру, дійшов правильного висновку, що наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, суд обґрунтовано виходив з того, що наданий відповідачем доказ - протокол №38 від 12.04.2018 професійної спілки ДП «МА «Бориспіль» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України є недопустимим доказом у справі, оскільки такий доказ отримано з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, положеннями статті 43 КЗпП України передбачено, що виборчий орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Однак, рішення профспілкового органу прийнято з порушенням строків, наведених в статті 43 КЗпП України.

Так, подання відповідача до профспілкового органу датоване 22 березня 2018 року, а висновок профспілкового органу надано 12 квітня 2018 року, тобто через 22 дні, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 43 КЗпП України.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність наказу про звільнення, колегія суддів вважає, що суд, застосувавши положення ч. 1 ст. 235 КЗпП України, є таким що відповідає вимогам закону і висновок суду про наявність правових підстав для поновлення позивача на роботі.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням.

Так, за приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивача, яка розрахована у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

За обставин, коли апеляційна скарга не містить доводів щодо невірного розрахунку розміру заробітної плати, а також позивачем рішення суду щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не оскаржувалося, то рішення суду в цій частині у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д.Махлай