Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 205/9604/13

провадження № 61-39102св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року у складі головуючого судді Остапенко Н. Г. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2008 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 16 505,20 дол. США з кінцевим терміном повернення до 16 липня 2013 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість.

Ураховуючи уточнені позовні вимоги, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з відповідача 7 227,08 дол. США, з яких: 6 777,08 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 450 дол. США - заборгованість за процентами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року у сумі 7 227,08 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до статей 526, 626, 1048, 1054 ЦК України підлягає стягненню з боржника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що передбачених статею 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення першої інстанції колегією суддів не було встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, не звернули уваги на те, що в матеріалах справи міститься копія ліцензії НБУ, яка видана 05 жовтня 2011 року, в той час як кредитний договір укладено 17 липня 2008 року, тобто на момент видачі кредиту у позивача було відсутнє право видавати кредит в іноземній валюті. Поза увагою судів залишився розрахунок заборгованості, який було надано позивачем, оскільки він не підтверджений первинними документами, а тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо видачі кредитних коштів, а тому посилання позивача про їх видачу відповідачу є необґрунтованими. Також суд першої інстанції не розглянув заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року справу № 205/9604/13 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 17 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 16 505,20 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,92 % на рік та кінцевим терміном повернення 16 липня 2013 року.

Пунктом 16 вказаного договору передбачено, що загальний розмір кредиту складає 16 505,20 дол. США з яких: 16 017,32 дол. США - для придбання автомобіля; 7,36 дол. США - кошти на реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; 480,52 дол. США - оплата винагороди за надання фінансового інструменту , що сплачується в момент видачі кредиту.

Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором виступає автомобіль марки «MAZDA, 3», 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18 березня 2014 року, вищезазначений автомобіль 20 березня 2013 року ОСОБА_1 , добровільно передав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для його реалізації банком. 06 червня 2013 року автомобіль було реалізовано за ціною 8 820,22 дол. США та кошти направлені на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , а саме: 4 410,11 дол. США - на погашення тіла кредиту; 4 409,74 дол. США - на погашення пені.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у ОСОБА_1 станом на 14 грудня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 43 740,88 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 6 777,08 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 2807,13 дол. США; заборгованість з комісії за користування кредитом - 2 871,87 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 31 284,80 дол. США.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під час розгляду справи, уточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 227,08 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 6 777,08 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 450 дол. США.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов указаного кредитного договору, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у лютому 2012 року звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2008 року, яка утворилась станом на 14 лютого 2012 року та становить 18 032,17 дол. США з яких: 11 187,19 дол. США - заборгованість за кредитом; 2 023,09 дол. США - заборгованість за процентами; 1 188,36 дол. США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 2 744,17 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 857,19 дол. США - штраф (процентна складова).

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року в розмірі 10 тис. грн.

У той же час, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, рішення Індустріалного районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись у лютому 2012 року з позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України).

Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, який викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за процентами, яка утворилась станом на 14 грудня 2016 року.

За таких обставин суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позову, не врахували, що після звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про дострокове стягнення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави, змінився порядок, умови і строк дії кредитного договору, тобто на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, у зв`язку з чим суди не звернули уваги на те, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення, зокрема, процентів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню в частині стягнення процентів та ухвалені в цій частині нового рішення про відмову в позові, а в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту - зміні.

У зв`язку з тим, що рішення судів скасовано в частині стягнення процентів, то відповідно підлягає зменшенню і загальний розмір заборгованості за кредитним договором з 7 227,08 дол. США до 6 777,08 дол. США, а також розмір судового збору за подання позову до суду першої інстанції пропорційно задоволених позовних вимог з 2 000,96 грн до 1 768,81 грн, а тому рішення судів у цій частині підлягають зміні.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року в частині задоволення позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року змінити та резолютивну частину викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 заборгованість за кредитним договором у сумі 6 777,08 доларів США та судовий збір у розмірі 1 768,81 грн».

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик