Справа № 459/1422/18
Провадження № 2/459/95/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року . Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Данилів О.І.

представників позивача Бордюка М.Й., Тарчанин І.В.

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді за правилами загального провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи на стороні позивача: КП «Червонограджитлокомунсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить стягнути з відповідачів у її користь 13570,60 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди з кожного, а також понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних зазначила, що разом із відповідачами є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1 , котрі розташовані по сусідству одна над одною. У кінці лютого 2018 р. внаслідок поломки бойлеру у квартирі відповідачів сталося затоплення її квартири. Вказала, що через цю подію понесла витрати на оплату дефектного акту у сумі 193,40 грн., на виготовлення кошторисної документації у сумі 1231,20 грн., а вартість проведення ремонтних робіт становить 12146,00 грн. У добровільному порядку таку шкоду їй відповідачі не компенсували. Також стверджує, що через емоційні переживання та порушення побуту зазнала душевних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. Вважає, що вказані суми коштів відповідачі повинні їй відшкодувати на підставі ст.ст. 23, 317, 319, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України.

Представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо факту залиття квартири позивачки та причин цього. Однак не згідний із вартістю проведення ремонтних робіт, визнавши таку у сумі 3974,00 грн. Висловив заперечення щодо розбіжностей в документах, якими позивач обґрунтовує розмір шкоди. Заперечив факт проживання відповідачки ОСОБА_5 в квартирі його довірителя.

Відповідач ОСОБА_5 , будучи належним чини повідомленою про час й місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань не подавала, тому на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішив справу без її участі.

Представник третьої особи зазначив, що при вирішення спору покладається на розсуд суду.

Вислухавши представників, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Як видно з копій паспорту серії НОМЕР_1 , свідоцтва серії НОМЕР_2 від 15.04.2005 р., свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_3 від 18.08.2003 р., витягу від 10.03.2003 р., позивач є власницею квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 6387 від 06.04.2018 р., договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2005 р., інформаційної довідки № 120837561 від 17.04.2018 р., відповідач ОСОБА_4 є власником квартири за адресою АДРЕСА_3 , однак не зареєстрований у ній.

Згідно з листом КП «ЧЖКС» від 25.05.2018 р. й додатками до нього, 27.02.2018 р. позивач зверталася до даного підприємства із заявою стосовно складення акту про залиття квартири за адресою АДРЕСА_2 ., а 05.03.2018 р. просила скласти дефектний акт нанесеної шкоди.

Відповідно до акту залиття квартири за адресою АДРЕСА_2 , складеного 09.10.2018 р. комісією КП «ЧЖКС», 28.02.2018 р. у квартирі АДРЕСА_4 трапилося залиття водою, станом на 09.10.2018 р. в квартирі наявні сліди цього залиття. Причиною аварії став вихід з ладу крану на електричному бойлері у квартирі АДРЕСА_5 .

Згідно з кошторисною документацією на ремонт квартири АДРЕСА_6 , пошкодженої після затоплення, виконаної ВП «ПКБ» ДП «Львіввугілля», вартість ремонту цієї квартири станом на 26.03.2018 р. складає 12146,00 грн.

Відповідно до копії квитанції № 11 від 28.03.2018 р., позивач сплатила ВП «ПКБ» ДП «Львіввугілля» 1231,20 грн. за виконання проектно-кошторисної документації.

Згідно з копіями дефектного акту від 07.03.2018 р., складеного начальником ВТВ КП «ЧЖКС» Боднар В.Є., квитанції № 23 від 14.03.2018 р., позивач сплатила 193,40 грн. за виготовлення дефектного акту на ремонт квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що працює на посад начальника виробничого цеху КП «Червонограджитлокомунсервіс» та 07.03.2018 р. складала дефектний акт, що був у подальшому затверджений директором підприємства. Акт складався з приводу залиття квартири за адресою АДРЕСА_2 внаслідок того, що у квартирі вище № АДРЕСА_5 прорвало кран на бойлері.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що у лютому 2018 р. працював на посаді провідного інженера дільниці № 2 КП «Червонограджитлокомунсервіс», до якої належить будинок АДРЕСА_7 . Перебував у квартирі позивачки з приводу складання акту про затоплення її квартири. Бачив сліди затоплення помешкання, що сталося із вини мешканців квартири зверху.

За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Натомість у відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 1168 цього Кодексу).

Докази та фактичні обставини справи у світлі викладених норм цивільного законодавства свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 є власником квартири за адресою АДРЕСА_3 , у якій зламався кран бойлера, внаслідок чого 27.02.2018 р. водою була затоплена квартира позивачки.

Представник відповідача ОСОБА_4 визнав факт поломки бойлера та затоплення водою квартири позивачки.

Відповідач ОСОБА_4 не довів того, що шкода позивачці завдана не з його вини.

При цьому, відсутні переконливі докази того, що відповідачка ОСОБА_5 проживала у квартирі ОСОБА_4 За інформацією адресного бюро, ОСОБА_5 з 12.06.2015 р. зареєстрована в іншому населеному пункті. Згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2005 р. ОСОБА_5 продала квартиру, а отже втратила право володіння, користування, розпорядження цим житлом. Її письмова заява, що додана до позовної заяви, не прийнята судом до уваги, оскільки вона не має статусу документа, заперечується відповідачем, а відомості у ній не підтверджені іншими оціненими та перевіреними судом доказами.

За таких обставин і міркувань суд вважає, що позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_5 є необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене, суд вважає, що є доведеною вина відповідача ОСОБА_4 як власника квартири у завданні майнової шкоди позивачці шляхом затоплення квартири. Існує прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою ОСОБА_4 та збитками позивачки.

Витрати, які позивачка зробила на оплату за виготовлення вище вказаних актів і кошторисів є її реальними збитками і складають 1424,60 грн. майнової шкоди.

Витрати, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права проведення ремонтних робіт становить також є реальними збитками і складають 12146,00 грн.

Дані суми є обґрунтованими і підтвердженими належними й допустимими доказами.

Щодо заявленого розміру моральної шкоди, суд вважає його необґрунтованим. З урахуванням характеру правопорушення, ступеня вини особи (відсутність прямого умислу), не систематичність дій, суд вважає справедливим і розумним завдану моральну шкоду визначити у розмірі 3000 грн.

Покликання представника відповідача на розбіжності в даних дефектного акту та кошторисною документацію суд до уваги не прийняв, оскільки такі відомості не спростовані належними й допустимими доказами.

За таких обставин та міркувань позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно квитанцій № 56 від 11.05.2018 р., № 6 від 06.06.2018 р. позивач сплатила двічі по 704,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, відтак за правилами ст. 141 ЦПК України дана сума (1409,60 грн.) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3

Решту судових витрат розподіляти не слід, оскільки представником позивачки подана заява про розподіл останніх після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_8 ) у користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_9 ) 13570,60 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 1409,60 грн. судових витрат.

У решті вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.06.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський