РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/206/19

13 червня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Остапенко В.С.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Оніщука С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/206/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, будівлями та спорудами господарського призначення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, будівлями та спорудами господарського призначення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з 2014 року у будинку не проживає, оскільки після розлучення із сином позивача ОСОБА_3 переїхала з дітьми проживати до своїх батьків у с.Звіздівка Костопільського району Рівненської області і добровільно відповідач знятися із реєстрації у будинку не бажає.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка позивач ОСОБА_1 дала суду показання про те, що відповідач є її колишньою невісткою, відносини між ними напружені. У ході судових справ між відповідачкою та сином позивача, що стосувалися визначення місця проживання дітей, відповідач надавала суду докази того, що вона має місце для проживання з дітьми. Зазначила, що відповідач проживає разом з дітьми у будинку батька у с.Звіздівка, де діти відвідують школу. У с.Ганнівка відповідач не проживає вже більше 4 років, хоча діти часто гостюють у батька і бабусі.

Представник позивача та позивач позов підтримали повністю з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача та відповідач заперечили проти задоволення позову, вважає, що відповідач правомірно набула право користування вказаним житлом, але тимчасово не проживає за адресою реєстрації через конфлікт з сином позивача, який являється її колишнім чоловіком.

Суд, заслухавши показання свідка, пояснення сторін та їх представників, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №151900079 від 04.01.2019 ОСОБА_1 належить на праві власності 4/6 житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та сином позивача ОСОБА_3 розірвано за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16.12.2014 року у справі № 564/2586/14-ц. Рішення суду набрало законної сили 29.12.2014 року.

Згідно довідки №244 від 04.03.2019 виданої Деражненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та за цією адресою не проживає з 2015 року.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником 4/6 частини спірного житлового будинку.

Син позивача перебував у шлюбі з відповідачкою, у зв`язку із чим остання була вселена до належного позивачці спірного житлового будинку, яка як власник цього майна надала право відповідачці користуватись ним.

Разом з тим, відповідачка спільним побутом з позивачкою не була пов`язана і після розірвання шлюбу з сином позивачки вибула із зазначеного житлового будинку.

Таким чином, відповідач не являється членом сім`ї позивача, а за таких обставин суд дійшов висновку про те, що на спірні правовідносини не поширюються норми статей 71, 64, 156 ЖК УРСР та статті 405 ЦК України і право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України (аналогічною є правова позиція Верховного Суду України, постанова ВСУ від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 768,40 грн. судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 406 ЦК України, ст.ст. 49, 141, 223, 247, 280, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, будівлями та спорудами господарського призначенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , 1983 року народження, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, будівлями та спорудами господарського призначенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 768,40 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 13.06.2019.

СуддяВ. В. Левчук