Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 754/4985/16-ц

провадження № 61-13717св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представники відповідачів: адвокат Щелков Петро Сергійович, адвокат Рибчинчук Дмитро Анатолійович,

треті особи: ОСОБА_4 , Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Щелкова Петра Сергійовича на постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - СПД ФО ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної Г. О., про визнання договорів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено низку договорів дарування земельних ділянок, які вважав недійсними у зв`язку з їх фіктивністю, оскільки були вчинені між відповідачами без наміру створення, виконання, зміни або припинення цивільних прав або обов`язків.

Зазначав, що17 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491, згідно з яким ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 40% частки за 8 000 000 грн, що підтверджується свідоцтвом ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року. 14 січня 2015 року ОСОБА_2 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «Торговий дім Камілла» у розмірі 40%, але грошові кошти ОСОБА_4 у сумі 8 000 000 грн, які він зобов`язувався сплатити протягом двох місяців за договором купівлі-продажу частки не сплатив.

Посилався на те, що 05 травня 2015 року між ОСОБА_4 та ним було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року та про зміну первісного кредитора на нового.

Вказував, що 12 травня 2015 року направив ОСОБА_2 вимогу про виконання зобов`язань, однак він не виконав своїх зобов`язань за договором та продовжує надалі ухилятися від виконання своїх зобов`язань.

При цьому заборгованість за вищевказаним договором становить 11 842 190,00 грн, що складається з суми основного боргу, трьох відсотків річних та індексу інфляції.

Стверджував, що ОСОБА_2 вчинено дії щодо приховання свого майна, шляхом його дарування задля невиконання свого зобов`язання перед кредиторами, що завдає майнової шкоди йому, як стороні, якій відступили право вимоги, оскільки він позбавлений права на отримання грошових коштів.

Ураховуючи наведене, суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними спірні договори дарування земельних ділянок та застосувати наслідки недійсності правочинів (реституцію) шляхом повернення земельних ділянок попередньому власнику ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року у складі судді Клочко І. В. у задоволенні позову суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної Г. О., про визнання договорів недійсними відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом не встановлено порушення права саме СПД ФОП ОСОБА_1 при укладенні договорів дарування земельних ділянок, оскільки договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року № 1491 був укладений після укладення оспорюваних договорів.

Районний суд зазначив, що позивач не довів, що укладаючи договори дарування майна, ОСОБА_2 мав умисел на ухилення від виконання грошового зобов`язання, та не надав суду доказів, які підтверджують звернення до ОСОБА_2 з вимогами про виконання умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року № 1491 - до укладення оспорюваних договорів дарування, тобто до 15 та 20 квітня 2015 року.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року апеляційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0027, розташовану в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 447.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0030, розташовану в АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 439.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0033, розташовану в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 443.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0028, розташовану в АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 465.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0029, розташовану в АДРЕСА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 468.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0031, розташовану в АДРЕСА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 466.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:62:038:0032, розташовану в АДРЕСА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., та зареєстрованого в реєстрі за № 467.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, оскільки ОСОБА_2 , маючи обов`язок зі сплати вартості частки статутного капіталу, не виконав свого зобов`язання, був обізнаний про невиконане ним грошове зобов`язання, отже його дії були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича (матері) з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання шляхом стягнення грошових коштів. З огляду на це, спірні договори дарування нерухомого майна не передбачали реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

Апеляційний суд зазначив, що договір про відступлення права вимоги від 05 травня 2015 року судом недійсним не визнаний, отже діє презумпція правомірності правочинів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Щелков П. С., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповним з`ясуванням судом апеляційної інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме не з`ясуванням обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильного і неповного дослідження доказів та доводів, їх оцінки та у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, не було досліджено чи були направлені дії сторін договору на реальне створення правових наслідків, не визначено, хто зі сторін оскаржуваних договорів фактично користується нерухомим майном, що є предметом оскаржуваних договорів.

Вказує, що станом на день вчинення оскаржуваних правочинів не існувало жодного рішення суду, яке б вступило в законну силу, щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, отже суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 203, 215, 234 ЦК України.

Звертає увагу на те, що оскаржуваною постановою не встановлено наявність умислу в усіх сторін правочину, не встановлено, як визнання договорів дарування недійсними може здійснити позитивний вплив на інтереси СПД ФО ОСОБА_1

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року представник ОСОБА_3 - адвокат Рибчинчук Д. А. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню оскільки посилання СПД ФО ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та не підтверджені належними доказами. Вважає, що позивач, пред`являючи безпідставні позови до ОСОБА_3 , своїми діями порушує її права та перешкоджає законному розпорядженню її власністю.

Крім того, стверджує, що оформлення права власності свідчить про реальність укладеного правочину, отже відсутні підстави для визнання недійсними договорів у зв`язку з їх фіктивністю.

У вересні 2019 року СПД ФО ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що з касаційною скаргою не погоджується, оскільки вона є необґрунтованою та не містить інформації про виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання.

Зазначає, що припинення права власності на належне ОСОБА_2 майно - сім земельних ділянок на підставі договорів дарування на користь своєї матері свідчать про недобросовісність та зловживання правами боржника, які порушують майнові інтереси кредитора СПД ФО ОСОБА_1 і спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника. З огляду на це, вважає, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою судді Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з копією свідоцтва ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року, частка учасника ОСОБА_4 сформована у повному обсязі та дорівнює 40%, що становить 8 000 000 грн (том 1 а. с. 33).

Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року ОСОБА_4 передав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» у розмірі 40%, а ОСОБА_2 прийняв вищевказану частку у власність, та сплачує за неї грошову суму в розмірі, в порядку та на умовах, викладених у договорі (том 1 а. с.31-32).

Пунктом 6 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року, продаж частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» у розмірі 40%, вчинено за 8 000 000 грн, які ОСОБА_2 зобов`язується сплатити ОСОБА_4 протягом 60 календарних днів з моменту укладення та підписання даного договору, а ОСОБА_4 зобов`язується прийняти вищевказані грошові кошти, про що свідчать підписи на останній сторінці даного договору.

14 січня 2015 року реєстраційною дією № 2019860 ОСОБА_2 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «Торговий дім Камілла» у розмірі 40%.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 15 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 447, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0027 (том 1 а. с.11-13).

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 20 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 465, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0028 (том 1 а. с.14-16).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 20 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 468, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0029 (а.с.17-19 том 1).

Договором дарування земельної ділянки від 15 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0030 (том 1 а. с.20-22).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 20 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 466, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0031 (том 2 а. с.13-18).

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 20 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 467, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0032 (том 2 а. с.19-24).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 15 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 443, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О., ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки № :62:038:0033 (том 2 а. с.25-30).

05 травня 2015 року між ОСОБА_4 та СПД ФО ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» (том 1 а. с. 35-36).

05 травня 2015 року ОСОБА_4 нотаріально засвідчив заяву-вимогу (повідомлення) до ОСОБА_2 , в якій повідомляє, що 05 травням 2015 року між ним та СПД ФО ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року та вимагає грошові кошти в розмірі 8 000 000 грн основного боргу з нарахованими процентами, враховуючи індекс інфляції, вимагав перерахувати на рахунок нового кредитора СПД ФО ОСОБА_1 в термін, що не перевищує трьох календарних днів. При цьому вимагав надання майнової поруки за виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання визначеного в пункті 6 частини другої договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року в розмірі 20 000 грн (том 1 а. с.34).

Відповідно до опису від 06 травня 2015 року договір відступлення права вимоги та нотаріальне засвідчене повідомлення були направлені ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 06 травня 2015 року (том 1 а. с.37).

Докази отримання копії даного договору ОСОБА_2 до суду учасниками справи не надано.

Відповідно до опису від 12 травня 2015 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 направлено повідомлення-вимогу про виконання простроченого грошового зобов`язання (том 1 а. с. 38).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Щелкова П. С. задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів наявність підстав для визнання правочину фіктивним та зазначив, що судом не встановлено порушення права саме СПД ФОП ОСОБА_1 при укладенні договорів дарування земельних ділянок.

Скасовуючи рішення першої інстанції апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відповідач, маючи обов`язок зі сплати грошового зобов`язання, мав намір на ухилення від його виконання, а отже спрямував свої дії на фіктивний перехід права власності на своє нерухоме майно до близького родича (матері) з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, установив, що відповідач, ОСОБА_2 , відчужив належне йому на праві спільної часткової власності нерухоме майно своїй матері (15 та 20 квітня 2015 року) ще до ухвалення судового рішення про стягнення з нього заборгованості. При цьому суд правильно вважав, що відчуження спірного майна відбулося у момент, коли у нього вже виникло зобов`язання із повернення грошових коштів.

Апеляційний суд надав належну оцінку факту, що спірний договір дарування укладено сторонами, які є близькими родичами, та перевірив, що сторони не мали наміру на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; отже їхні дії були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок можливого судового рішення про стягнення грошових коштів.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17 грудня 2014 року, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно кредитора, оскільки уклав договори дарування, які порушили майнові інтереси кредитора і спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Такі дії є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом апеляційної інстанції належно досліджено всі зібрані у справі докази та надано правильну правову оцінку доказам, а отже спір вирішено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом положень статей 203, 215, 234 ЦК України у зв`язку з відсутністю станом на день вчинення оскаржуваних правочинів рішення суду щодо стягнення із заявника заборгованості не береться колегією суддів до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність невиконаного ОСОБА_2 грошового зобов`язання, умисел на ухилення від виконання такого та, як наслідок, недобросовісну поведінку і зловживання правом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені, а також інші доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі представника ОСОБА_2 - адвоката Щелкова П. С. доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотримання вимог статей 263-265 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, вірно встановив правовідносини, що склалися, та закон, який їх регулює, та, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позов СПД ФО ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Щелкова Петра Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію постанови Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк