АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/630/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 304000000 Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року у складі судді Кормана О.В., -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору № б/н від 2 червня 2010 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 червня 2018 року має заборгованість 27041,69 грн., яка складається з: 3183,12 грн. - заборгованість за кредитом; 21594,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1263, 89 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 2 червня 2010 року у розмірі 27041,69 грн., яка складається з: 3183,12 грн. - заборгованість за кредитом; 21594,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1263, 89 грн. - штраф (процентна складова). Також, стягнути судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що позивачем не додано докази, які б підтверджували, що відповідач отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3400 гривень, що між відповідачем та позивачем було узгоджено строки кредитування та умови користування кредитом і його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 02 червня 2010 року відповідач була ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунок заборгованості за договором б/н від 02 червня 2010 року, який долучений до позовної заяви, дійсно стосується кредиту, яким користувалася відповідач, так як в Розрахунку немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника.

Не погодившись з даним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Скарга обгрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що банк надав суду належні та допустимі докази наявності заборгованості у відповідача, зокрема, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послу, витяг з Тарифів банку обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та виписку за рахунком.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою, до зали судового засідання не з`явилася, не надала належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог банку.

Вказує, що суд першої інстанції не мотивовано відхилив надані позивачем докази та ухвалив незаконне та не обґрунтоване рішення, яким в задоволенні позову відмовив, чим звільнив відповідача від відповідальності, що суперечить пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2019 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Зазначає, що відсутність підпису Позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості.

Учасники справи не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2019 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 2 червня 2010 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку .

У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згідна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, містить посилання на кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» вбачається, що пільговий період становить 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова % ставка, в місяць - 2,5%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також, визначено порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та визначено штраф при порушенні термінів платежів по будь - якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

До позовної заяви позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п. 1.1.1.52 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу.

При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів при якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України- наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконувала належним чином свої договірні зобов`язання, що нею не оспорюється, станом на 30 червня 2018 року має заборгованість 27041,69 грн., яка складається з: 3183,12 грн. - заборгованість за кредитом; 21594,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1263, 89 грн. - штраф (процентна складова).

Куковерова В.М. була обізнана про те, що на розгляді Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває дана цивільна справа про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке направлялося їй судом першої інстанції на адресу: АДРЕСА_1 та було вручено їй особисто про, що свідчить підпис ( а.с. 63).

Проте, наявність та розмір заборгованості відповідачем не оспорюється та не спростовується.

Таким чином, на підставі вищевикладених фактичних обставин справи, встановлених судом, та норм законодавства апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з позичальника кредитної заборгованості, оскільки їх належним чином обґрунтовано наданими доказами - відповідним кредитним договором та розрахунками.

Відповідач активно користувалася кредитною карткою, що вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, зокрема, частково погашала наявну заборгованість, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитного договору, їх прийняттям та є підтвердженням з її сторони факту існування між сторонами договірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді не може погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги у справі не обґрунтовано доказами, оскільки дані доводи спростовуються заявою позичальника про одержання кредиту у Приватбанку, змістом розрахунків банку по заборгованості та фактом систематичного часткового виконання позичальником своїх договірних зобов`язань.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №922/2263/17 від 15 червня 2018 року, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, та заяву про відкриття рахунку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами у справі договір. Між сторонами укладено договір на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Вказане спростовує твердження відповідача про те, що фактична відсутність підпису на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає права їх застосовувати. Посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме надані позивачем Умови розумів відповідач, підписуючи заяву на одержання кредиту, відхиляються Верховним Судом, оскільки відповідач не надав суду інших Умов та правил надання банківських послуг, які, на його думку, діяли на час підписання заяви.

Отже, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та пені (розмір якої банком вірно обраховано згідно обігу коштів за картками позичальника та умов кредитного договору) має бути стягнута у судовому порядку. Такий висновок вбачається з вищевикладених фактичних обставин справи, встановлених судом, та норм законодавства.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення штрафів, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором) суперечитиме положенням ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, тому в задоволенні цих вимог необхідно відмовити.

Також, не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що відповідач отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту, що між відповідачем та позивачем було узгоджено строки кредитування та умови користування кредитом і його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору та те, що на момент підписання Анкети-заяви 02 червня 2010 року відповідач була ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», оскільки в анкеті-заяві відповідача вказано про намір приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачем одержано відповідну платіжну картку, якою вона систематично користувалася, що підтверджується обігом коштів по картці згідно розрахунку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не навів правових мотивів, чому з наданих позивачем документів, з урахуванням умов кредитного договору і вимог закону, не можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом й визначити розмір заборгованості при тому, що самим відповідачем не заперечувався факт існування кредитних правовідносин з позивачем, а згідно ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Часткове виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором свідчить про прийняття такого договору до виконання та згоду з його умовами.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на це, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 у даній справі підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій - з відповідача на користь позивача слід стягнути 4117, 35 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року у даній справі - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 2 червня 2010 року в розмірі 25 277,80 грн., яка складається з: 3183,12 грн. - заборгованість за кредитом; 21594,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4117,35 грн. (чотири тисячі сто сімнадцять гривень 35 копійок) судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Судді: Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова