Справа № 161/7732/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/518/19 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2016 року

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось в суд з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 27 травня 2008 року № 0 банк надав відповідачу кредит в сумі 50 000,00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 14,5 % річних, шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 795,00 дол. США 27-го числа кожного календарного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 27 травня 2008 року № 0 були укладені договори поруки: між позивачем та ОСОБА_2 № 0/1 від 27 травня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_3 №0/2 від 27 травня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_4 № 0/3 від 27 травня 2008 року.

Вказує, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання і станом на 01 червня 2016 року заборгованість за договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 26 741,94 дол. США та по пені у розмірі 51 585,61 грн., з яких: 22 674,10 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 286,76 дол. США за строк з 30.06.2015 року по 01.06.2016 року, 4 067,84 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за строк з 27.05.2015 року по 27.05.2016 року, 33 428,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.06.2015 року по 01.06.2016 року, 18 157,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.06.2015 року по 01.06.2016 року.

Враховуючи наведене, просить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.05.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 26 741,94 дол. США та по пені у розмірі 51585,61 грн. з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 ; з ОСОБА_3 в солідарному порядку з ОСОБА_1 ; з ОСОБА_4 в солідарному порядку з ОСОБА_1 та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2016 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.05.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 26 741 (двадцять шість тисяч сімсот сорок один) дол. 94 цента США та по пені у розмірі 51 585 (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 61 коп. з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 ; з ОСОБА_3 в солідарному порядку з ОСОБА_1 ; з ОСОБА_4 в солідарному порядку з ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 10 858 (десять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 83 коп. судового збору, по 2714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 71 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , покликаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить рішення суду в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укрсиббанк» - Шевчук С.В. вважає оскаржуване заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2016 року таким, що прийняте судом з додержанням вимог закону, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він 05 червня 2019 року о 12 год. захищає інтереси обвинувачених в кримінальному провадженні в Шевченківському районному суді м. Києва та в якому зазначені дати і години коли він зайнятий в інших судових засіданнях. До поданого повторно клопотання додано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року про призначення матеріалів кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні на зазначену дату.

Однак, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи вперше - 15 травня 2019 року, представнику відповідача було відомо про призначення до розгляду вказаного кримінального провадження, проте в клопотанні не було зазначено дати, коли він не може брати участі в розгляді даної справи, а тому справа була відкладена на 12 год. 05 червня 2019 року без врахування зайнятості представника відповідача в інших судових засіданнях.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що представник відповідача ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання без поважних причин з врахуванням того, що розгляд справи вже відкладався за його клопотанням, від інших учасників справи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст. 371 ЦПК України, відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України справу можливо розглядати у відсутності належно повідомлених учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 27.05.2008 року між АК1Б «УкрСиббанк» (на сьогодні - AT «УКРСИББАНК) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит в сумі 50000, 00 доларів США, а Позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 795,00 доларів США 27-го числа кожного календарного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язався сплатити проценти у розмірі 14,5 % річних. Сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку встановленому договором.

Згідно з п. 8.1. Кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань ОСОБА_1 сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 27 травня 2008 року № 0 були укладені договори поруки: між позивачем та ОСОБА_2 № 0/1 від 27 травня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_3 №0/2 від 27 травня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_4 № 0/3 від 27 травня 2008 року.

Відповідно до п.п. 1.1-1.5. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання і станом на 01 червня 2016 року заборгованість за договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 26 741,94 дол. США та по пені у розмірі 51 585,61 грн., з яких: 22 674,10 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 286,76 дол. США за строк з 30.06.2015 року по 01.06.2016 року, 4 067,84 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за строк з 27.05.2015 року по 27.05.2016 року, 33 428,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.06.2015 року по 01.06.2016 року, 18 157,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.06.2015 року по 01.06.2016 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За умовами кредитного договору № 0 від 27.05.2008 року сторони погодили погашення кредиту та сплати процентів шляхом сплати ануїтетних платежів. Процент за користуванням кредитом встановлюється в розмірі 14,5 % річних, який підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору.

Отже, у межах строку кредитування відповідач ОСОБА_1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Як встановлено судом, позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, що стало підставою для звернення банком до суду з позовом про стягнення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, а також пені станом на 01.06.2016 року

З огляду на те, що в порушення умов Кредитного договору та вимог ст.ст.526, 1054 ЦК України, позичальником ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувались, висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь банку кредитної заборгованості, що складається з основного боргу, нарахованих відсотків та пені є правильним, підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 521,02 долар США виникла 30.06.2015 року(а.с. 43-44). 24.12.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, банк пред`явив вимоги до позичальника ОСОБА_1 та поручителів, зокрема і до ОСОБА_4 , про погашення простроченого зобов`язання протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 3782,05 долари США - прострочена заборгованість, 2048,86 доларів США прострочена заборгованість по процентам станом на 24.12.2015 року. В даній вимозі зазначено, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги АТ «УкрСиббанк» вимагатиме виконання боржником, поручителем зобов`язань за кредитним договором, а саме: сплатити банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів(а.с. 35-39). Вказана вимога зокрема апелянтом ОСОБА_4 отримана 05.01.2016 року(а.с.41), боржником ОСОБА_1 - 19.01.2016 року, поручителем ОСОБА_2 - 31.12.2015 року, поручителем ОСОБА_3 - 19.01.2016 року(а.с. 40). Враховуючи, що вимоги банку про погашення як простроченої заборгованості станом на 24.12.2015 року, так і повернення суми кредиту в повному обсязі на 32 день після 05.01.2016 року ні позичальником ні поручителями не виконані, а тому строк для виконання основного зобов`язання в повному обсязі настав 06.02.2016 року. Банк з позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості звернувся 13.06.2016 року, а тому, шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя, який в даному випадку обраховується з дня настання строку виконання основного зобов`язання, не пропущений.

Безпідставними також є посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що порука припинилась на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України з огляду на таке.

Відповідно до Розділу 12 Кредитного договору Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених, зокрема п. 5.5, а саме: не сплати Позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим Договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому цим розділом.

Згідно п. 1.2 договору поруки № 0/3 від 27 травня 2008 року Поручителю добре відомі усі умови Кредитного договору.

Отже, право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів передбачено умовами кредитного договору, а тому, в зв`язку з наявністю простроченої заборгованості, пред`явленням вимоги про дострокове погашення заборгованості не відбулась зміна зобов`язання без згоди поручителя.

Таким чином, місцевий суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді