Справа № 505/3830/18
Провадження № 2/505/966/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28.05.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді - Павловської Г. В.

при секретарі - Шевчук С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся 29.11.2018 року в суд з цим позовом та просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області №505/5270/14 від 04.02.2015 року про визнання мирової угоди, витяг про державну реєстрацію прав №42805429 від 26.08.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Після оформлення усіх документів про право власності на житловий будинок, який дістався йому у спадок після смерті матері ОСОБА_3 йому стало відомо, що в будинку зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, відповідач не проживає у вказаному домоволодінні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження належним йому житловим будинком.

Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої підтримав вимоги позову та просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся за адресою вказаною в довідці про реєстрацію.

У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Також, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і за таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області №505/5270/14 від 04.02.2015 року про визнання мирової угоди, витяг про державну реєстрацію прав №42805429 від 26.08.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12.

В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований з 09.01.2008 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців.

Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею.

Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 14.01.2019 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.01.2008 року та по теперішній час фактично не проживає.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає в житловому будинку понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.72,150,191 ЖК України, ст.391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції з дня складання повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Су д д я - Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.