Житомирський апеляційний суд
Справа №286/117/19 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 50 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Житомирі

цивільну справу №286/117/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Невмержицького С.С. у місті Овручі,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини від доходів відповідача, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі син досяг повноліття та навчається в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на денній формі навчання. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідач може таку надавати.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, в розмірі ј частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, без врахування часу канікул, починаючи з 15 січня 2019 року і до закінчення навчання - 30 червня 2022, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. Вирішено питання судових витрат та зазначено, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, тобто стягнути аліменти на утримання сина на весь період його навчання у Одеському торговельно-економічному інституті в розмірі ј частини від доходу відповідача, щомісячно, без виключення часу канікул. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд неправомірно не включив період канікул до періоду стягнення аліментів. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що син навчається на платній основі та проживає в гуртожитку. Також звертає увагу на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 23 січня 2019 року №346/103/17 згідно з якою, період канікул не є підставою для звільнення від обов`язку батька від сплати аліментів, оскільки канікулярний час входить у період навчання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, із ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,7).

Згідно з довідкою від 19 грудня 2018 року №170 повнолітній син ОСОБА_3 у 2018 році зарахований на навчання до Одеського торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету (а.с.9). Син навчається на денній формі навчання та за рахунок коштів фізичних осіб, тобто на платній основі. Строк закінчення навчального заклад 30 червня 2022 року.

Син постійно проживає із позивачем у м. Овручі, але з вересня 2018 року зареєстрований в місті Одесі на період навчання, тобто тимчасово (а.с.3,7 звороти).

Із договору №1 про надання освітніх послуг, укладеного між вищим навчальним закладом та ОСОБА_3 , слідує, що розмір плати за надання освітніх послуг за весь період навчання становить 65 000 грн (а.с.6).

Отже, позивачем доведено, що повнолітній син ОСОБА_3 , який постійно проживає із нею, продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, зокрема, на оплату освітніх послуг, які надає йому навчальний заклад. Проживання у місті Одесі, тобто за місцем знаходження навчального закладу, також потребує витрат на житло. Навчання сина на денній формі не виключає підробітків, але не дозволяє йому повноцінно працювати та отримувати доходи, щоб забезпечити свою життєдіяльність та умови для навчання. Окрім того, навчання на платній основі виключає одержання стипендії. Отже, повнолітній син, який не досяг віку 23 років та не створив власної сім`ї, поки що у зв`язку із навчанням матеріально залежить від батьків. Основний тягар щодо утримання (допомоги сину) несе матір, хоча обов`язки мають покладатися на обох батьків порівну. Відповідач не спростував можливість надання ним матеріальної допомоги сину в четвертій частині від його (відповідача) доходу. Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання сина на період його навчання в Одеському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету в розмірі ј частини від доходів батька.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування сина на канікулах, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що під час канікул ОСОБА_3 не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання.

За змістом статті 199 СК України законодавством визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчання, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування ОСОБА_3 на канікулах є таким, що не відповідає нормам матеріального права, а доводи апеляційної скарги з цього приводу є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до положень ст.376 ЦПК України шляхом виключення із другого абзацу його резолютивної частини словосполучення «без врахування часу канікул». У решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року змінити, виключивши у абзаці другому резолютивної частини словосполучення: «без врахування часу канікул».

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.