Дата документу 12.03.2019 Справа № 323/2943/18
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 323/2943/18 Головуючий у 1-й інстанції Щербань Л.С.
Номер провадження 22-ц/807/1175/19 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на ухвалу судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2018 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И ЛА :

В вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позову.

Зазначав, що 21.09.2018 року на його домашню адресу надійшло поштове відправлення від Оріхівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з постановою про відкриття провадження на підставі зави ТОВ «Кредитні Ініціативи» з примусового виконання виконавчого напису №5885, виданого 23.04.2018 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на житловий будинок, загальною площею 50,6 м?, житлова площа 22,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що про вчинення цього виконавчого напису ОСОБА_3 нічого не відомо, та він має намір оскаржувати виконавчий напис № 5885, а отже, на підставі п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №5885 виданого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 50,6 м?, житлова площа 22,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 593 м?.

Ухвалою судді Оріхівського районного суду від 09 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5885 виданого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 50,6 м?, житлова площа 22,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 593 м?.

На зазначену ухвалу суду ТОВ «Кредитні Ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.10.2018 року в частині задоволення заяви ОСОБА_3 скасувати, та відмовити у задоволенні його заяви.

06 березня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від державного виконавця Оріхівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Падалка Д.В., в якій він просить розгляд справи провести без його участі (а.с. 55).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 р. у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однак, жодного обґрунтування щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не зазначено.

В ухвалі судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2018 року не вказано, якими доказами керувався суд при прийнятті рішення про забезпечення позову саме у такий спосіб. При цьому, слід зазначити, що сама по собі наявність права суду на забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку не свідчить про те, що обов'язково в будь-якому випадку при поданні позову аналогічного змісту таке забезпечення має застосовуватись.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Проте, в матеріалах справи, в порушення ч.4 ст.152 ЦПК України відсутній позов ОСОБА_3

Відповідно ч.1, п.1ч.13 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» - задовольнити.

Ухвалу судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2018 року про забезпечення позову - скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: