Справа № 720/1933/19
Провадження № 2/720/857/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

представника органу опіки та піклування Войтова С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року представник органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , який є батьком малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання дитини, матеріально її не підтримує. Просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дитини.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Саму дитину ОСОБА_1 рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2019 року відібрано від матері ОСОБА_3 та передано Заставнівській районній держадміністрації як органу опіки та піклування.

Наказом служби у справах дітей Заставнівської районної держадміністрації малолітнього ОСОБА_1 . взято на первинний облік як дитину, залишеного без батьківського піклування та тимчасового влаштовано в сім`ю його бабусі ОСОБА_4 ..

З розрахунку виконавчого провадження № 34328708, проведеного Новоселицьким ВДВС станом на 16 серпня 2019 року вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання свого сина ОСОБА_1 складає 40669 гривень 50 копійок.

20 червня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування із нотаріально посвідченою заявою про позбавлення його батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_1 ..

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації № 46 від 05 липня 2019 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо його дитини.

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі у виді судового збору.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору за подання позову до суду в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.