Справа № 477/588/19 Головуючий суду першої інстанції Семенова Л.М.
Провадження № 22-ц/812/977/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2019 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Семенової Л.М., в приміщенні цього ж суду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в загальному розмірі 1 158 875, 64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 124 300 грн., заборгованість за відсотками - 187 455 грн., заборгованість за пенею 495 312, 64 грн.; грошова компенсація вартості витрат на ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 272 680 грн.; грошова компенсація за сплаченим кредитним договором у сумі 79 128 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 березня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для виправлення вказаних в ній недоліків.

15 квітня 2019 року ухвалою цього ж суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу як неподану на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, місцевий суд виходив із того, що оскільки згідно даних поштового відправлення, копію ухвали суду про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху отримано представником позивача адвокатом Балабан Н.І. 29 березня 2019 року, то строк, визначений судом на усунення недоліків, сплинув 08 квітня 2019 року, проте зазначені недоліки позову не були усунуті позивачем.

Зворотне повідомлення щодо вручення копії ухвали позивачу до суду не повернуто. В системі бази Укрпошта дані про вручення судових документів не зазначаються. Сам позивач до суду з приводу руху його позовної заяви не звертався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

При цьому скаржник посилався на те, що він та його представник ОСОБА_3 не отримували від районного суду ухвалу про залишення позову без руху, оскільки у зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення його представнику стояв не підпис ОСОБА_3 , більш того, остання знаходилась у відпустці за межами м. Миколаєва, що підтверджується копією розпорядження № 8 від 18 березня 2019 року, в якому зазначено, що відпустка триває з 18 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини також гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Отже, цей пункт втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» 2002 рік).

З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

25 березня 2019 року районний суд, розглянувши позов на відповідність вимогам ст. 175 ЦПК України, дійшов висновку про залишення позову без руху, про що постановив ухвалу. При цьому послався, що позивачем в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявлено до стягнення грошові суми з правовідносин, що виникли між сторонами з різних правових підстав та різняться поданими доказами, а також не є похідними одна від одної, тобто за заявленими вимогами є відмінними факти, що підлягають встановленню за кожною з вимог, та коло доказів, на підтвердження цих фактів. При цьому позивачем не обґрунтовано підстав об`єднання вимог, що заявлені з різних правових підстав і різних правовідносин, не викладено обставин, з яких позивач прийшов до висновку про необхідність розгляду даних вимог в одному провадженні.

Окрім того, до позовної заяви додано в якості доказів документів на 144 аркушах, при цьому зміст даних документів не надає можливості безсумнівно віднести їх судом самостійно як документів, що подані на обґрунтування певної з трьох заявлених вимог та позбавляє суд можливості самостійно вирішити питання про роз`єднання заявлених вимог відповідно до ч. 6 ст. 188 ЦПК України.

Зазначені недоліки позовної заяви, перешкоджають районному суду призначити справу до розгляду.

Ця ухвала 25 березня 2019 року була направлена позивачу та його представнику за місцем здійснення адвокатської діяльності (а.с. 25).

Як свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого з копією вказаної ухвали суду на ім`я представника позивача ОСОБА_3 , зазначена кореспонденція 29 березня 2019 року була вручена іншій особі (а.с.28).

Відомості про вручення копії ухвали суду особисто позивачу ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням ч. 5 ст. 130 ЦПК України районний суд дійшов висновку, що ухвала була належним чином вручена адресату.

За змістом ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Проте, як встановлено з копії розпорядження Адвокатського об`єднання «Миколаївська обласна колегія адвокатів» № 8 від 18 березня 2019 року та копії санаторно-курортної книжки до історії хвороби № НОМЕР_1 , адвокат Балабан Н.І. у період з 18 березня по 10 квітня 2019 року перебувала у відпустці та у період з 23 березня по 04 квітня 2019 року знаходилась на лікуванні за межами Миколаївської області, отже не могла 29 березня 2019 року особисто отримати копію ухвали від 25 березня 2019 року про залишення без руху позовної заяви.

За загальними вимогами ЦПК України судові виклики, будь-які повідомлення у справі здійснюються відповідно судовими повістками або повідомленнями про здійснення процесуальної дії, які направляються рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичним особам, які не мають статус підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та вручаються їм під розписку.

Між тим, поштове повідомлення, що було адресовано судом за місцем реєстрації та проживання позивача в матеріалах справи взагалі відсутнє, а за даними інтернет - сайта Укрпошти за пошуком поштових відправлень дані про направлення зазначеного повідомлення позивачу взагалі не зареєстровані в системі Укрпошти.

В цьому випадку, районному суду необхідно було повторно направити позивачу ухвалу про залишення позову без руху або обрати інший спосіб, передбачений законом, повідомлення позивача про зазначену процесуальну дію. При цьому звертає на себе увагу, що в позовній заяві позивачем зазначено одним із засобів зв`язку номер мобільного телефону, однак районний суд цими засобами зв`язку для повідомлення ОСОБА_1 про прийняте рішення за його позовом, не скористався.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального закону передчасно дійшов до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України у разі порушення судом норм процесуального права ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального закону передчасно дійшов до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України у разі порушення судом норм процесуального права ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права позивача на гарантії захисту у суді своїх інтересів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року