Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 Справа №607/24676/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л. М.,

присяжних - Конопляник О.Ю., Чорна О.-М. Є.,

за участю секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за участю прокурора Галас Н.В.,

представника КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР лікаря-психіатра Сулько О.В., особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги Павлович В. ОСОБА_1 , законного представника особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його згоди,

ВСТАНОВИВ:

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_3 наявний психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_3 , які надійшли від його матері ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 . Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення Вакуленко Л ОСОБА_4 Ю ОСОБА_4 , яка після особистого огляду ОСОБА_3 зробила висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Також ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_3 , згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу. Згода ОСОБА_3 на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Сулько О.В. заяву підтримала та наголосила, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад, що встановлено комісією лікарів-психіатрів, у зв`язку із чим потребує лікування лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак внаслідок психічного розладу він не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити. Категорично ствердила наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу внаслідок якого він становить небезпеку для себе та оточуючих .

Прокурор у судовому засіданні не підтримав заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його згоди.

Законний представник ОСОБА_3 . його мати ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що її син ОСОБА_3 , потребує кваліфікованої допомоги та лікування, оскільки ненадання психіатричної допомоги в примусовому порядку може зашкодити здоров`ю її сина, який вчиняє небезпечні дії для себе та оточуючих.

Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що не потребує жодного лікування, оскільки вважає себе цілком здоровою людиною .

Судом установлено:

15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 поступив на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР в супроводі матері, з приводу діагнозу розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин.

Направлення на госпіталізацію було видане 15 жовтня 2019 року лікарем-психіатром КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Вакуленко Л.Ю., яка після особистого огляду ОСОБА_3 зробила висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку з наявністю у нього психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_3 , які надійшли від його матері ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром КНП «ТОКПЛ» ТОР, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: в.о. голови комісії ОСОБА_5 Бондаренко та членів комісії: ОСОБА_6 , І.Я. Семенчук, О.В. Сулько.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що ОСОБА_3 потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_3 поступив на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 15.10.2019 року по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР в супроводі матері, з приводу діагнозу розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин.

З анамнезу встановлено, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 одружений має двоє неповнолітніх дітей. ОСОБА_7 з дружиною і дітьми не проживає. Зі слів матері близько трьох місяців тому у нього була травма голови внаслідок бійки. З підліткового віку живає наркотичні препарати, починав з опіоїдів, пробував героїн; на даний час приймає епізодично субітекс. Перебуває на обліку в наркодиспансері, але на лікуванні не перебував. ОСОБА_8 у зв`язку з агресивною поведінкою: побив маму, вдарив дружину, кувалдою вибив стіну в своїй квартирі, уламки стіни викидав через вікно, лається, нецензурно висловлюється до матері, дружини, родичів, неодноразово рідні викликали поліцію, зверталися до приватного адвоката, щодо його примусової госпіталізації в КНП «ТОКПЛ» ТОР, після огляду нарколога встановлено діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин.

Комісія прийшла до висновку, ОСОБА_3 у відповідності до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди в зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого, пацієнт, у разі ненадання йому відповідної психіатричної допомоги складає небезпеку для себе та оточуючих.

У матеріалах справи наявна, надана на адвокатський запит, копія відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань №4402/1 від 08 жовтня 2019 року, у якій повідомлено про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку з 18 травня 2015 року з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.

Також, у матеріалах справи наявна копія відповіді на адвокатський запит, надана 15 жовтня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області, з якої убачається, що у ГУНП в Тернопільській області на ОСОБА_3 регулярно поступають скарги від його матері ОСОБА_2 , тещі, дружини з приводу систематичного вчинення ОСОБА_3 агресивних , протиправних , дій відносно них.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18) та висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленого у Постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №592/8457/18-ц (провадження № 61-44787св18).

Судами установлено, що станом на день звернення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_3 існують наявні підстави для такої госпіталізації, які установлені комісією лікарів-психіатрів, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу», вимогам процесуального законодавства та є необхідною, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Установивши указані обставини, за наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів про госпіталізацію ОСОБА_3 у психіатричний стаціонар у примусовому порядку, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його згоди задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в примусовому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка