Дата документу 10.06.2019 Справа № 335/2611/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/2611/18 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
№ 22-ц/807/1688/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 січня 2018 року на адресу позивача надійшла квитанція №752 від 01 січня 2018 року про заборгованість позивача за споживання електроенергією в сумі 6329,31 грн.

Не погодившись із вказаним розрахунком позивач звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» із заявою про надання інформації показань лічильника за кожен місяць протягом 2016-2017 років, а також надання актів щодо встановлення нового приладу обліку та акти перевірки приладу обліку.

Отримавши відповідь, позивачем встановлено, що на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 позивач не виконує своїх обов`язків щодо оплати спожитої електричної енергії, а саме у зв`язку із несплатою виставлених рахунків за період з 01 липня 2016 року по 01 грудня 2017 року було спожито 6394 кВт*год (що становить 377 кВт*год середньомісячного споживання) та виникла заборгованість у розмірі 6057,90 грн.

Враховуючи інформацію, зазначену у платіжних відомостях за 2016 рік величина середньомісячного споживання електроенергії встановлено 179 кВт*год.

Крім цього, враховуючи інформацію зазначену у платіжних повідомленнях ПАТ «Запоріжжяобленерго» позивачем за період з 01 липня 2016 року по 1 грудня 2017 року було спожито 3301 кВт*год (що становить 194 кВт*год середньомісячного споживання).

Відповідно до детального стану розрахунків за спожиту електроенергію (додаток до листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» №53/698-49 від 9 лютого 2018 року) у базі даних обліку спожитої енергії відсутні знімання показів спожитої електроенергії з 01 липня 2016 року по 01 грудня 2017 року. Однак суми надходження коштів позивача за споживання електроенергії та дати їх сплати у детальному розрахунку зазначені.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» були порушені права позивача, а саме: на виконання пункту 28 Постанови КМУ №1357 від 26 липня 1999 року, яким затверджені Правила користування електричної енергією для населення, протягом 5 днів від дня подання заяви не перевірено рахунок та протягом 20 днів не перевірено засіб обліку та повідомлено позивача про результати перевірки.

Також порушено вимоги п.10 вказаної Постанови , а саме під час встановлення засобу обліку 01 липня 2016 року відповідач не надав позивачу акт про збереження пломб та дані показників обліку, який складається у двох примірниках, один з яких залишається в побутового споживача.

В порушення пункту 11 вказаної Постанови відповідач під час встановлення приладу обліку був відсутній позивач, другий примірник акту не надавався та не надсилався поштою.

Позивачем відповідно до вимог п. 22 Постанови КМУ №1357 оплата проводилася за споживання електроенергією за платіжними документами, що виписувалися відповідачем.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд, зобов`язати відповідача провести перерахунок за споживання електроенергією по середньомісячному споживанню, що становить 179 кВт год, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно були з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи та дана неналежна оцінка доказам, які були надані позивачем.

Представник ПАТ «Запоріжжяобленерго», скориставшись своїм правом, передбаченим ст.. 360 ЦПК України надав відзив на апеляційну скаргу, зі змісту якого вбачається, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає нормам закону. Доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують висновків суду. Незгода позивача з рішенням суду не свідчить про недотримання судом під час ухвалення рішення норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія мотивовано тим, що позивачем був обраний не вірний спосіб захисту свого права, оскільки його вимога зобов`язати ПАТ «Запоріжжяобенерго» зробити перерахунок не передбачена законодавством.

Як убачається з преамбули, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електроенергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року.

Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов`язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше.

Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до квитанції №553 від 29.02.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 76,33 грн. за спожиту електроенергію за період з 30.09.2015 року по 29.02.2016 року без лічильника.

Відповідно до квитанції №788 від 3.04.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 187,99 грн. за спожиту електроенергію за період з 29.02.2016 року по 31.03.2016 року без лічильника.

Відповідно до квитанції №518 від 3.05.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 257,20 грн. за спожиту електроенергію за період з 31.03.2016 року по 30.04.2016 року без лічильника.

Відповідно до квитанції №588 від 30.06.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 265,47 грн. за спожиту електроенергію за період з 31.05.2016 року по 30.06.2016 року без лічильника.

Відповідно до квитанції б/н від 1.08.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 141,15 грн. за спожиту електроенергію за період з 30.06.2016 року по 1.07.2016 року. Спожито 6 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.09.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 423,45 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.07.2016 року по 1.09.2016 року. Спожито 370 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.10.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 596,76 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.09.2016 року по 1.10.2016 року. Спожито 179 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.11.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 461,44 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.10.2016 року по 1.11.2016 року. Спожито 179 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.12.2016 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 312,57 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.11.2016 року по 1.12.2016 року. Спожито 174 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 320,15 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.12.2016 року по 1.01.2017 року. Спожито 179 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 254,42 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.12.2016 року по 1.01.2017 року. Спожито 179 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.03.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 340,07 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.01.2017 року по 1.03.2017 року. Спожито 341 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.04.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 145,97 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.03.2017 року по 1.04.2017 року. Спожито 179 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.05.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 214,32 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.04.2017 року по 1.05.2017 року. Спожито 174 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.05.2017 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 214,32 грн. за спожиту електроенергію за період з 01.04.2017 року по 1.05.2017 року. Спожито 174 кВт*год.

Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2018 року виставлено до оплати ОСОБА_1 суму 6699,87 грн. за спожиту електроенергію за період з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року. Спожито 267 кВт*год.

Згідно листа - відповіді від 09 лютого 2018 року №53/49-698 ПАТ «Запоріжжяобленерго», 01.12.2017 року представником електропостачальника зафіксовано фактичні покази засобу обліку:079798, на підставі яких виконано переформування рахунків. Таким чином на період з 01.07.2016 року по 01.12.2017 рік по фактичним показам засобу обліку електричної енергії спожито 6394 кВт*год (що становить 377 кВт*год середньомісячного споживання на загальну суму - 8210,13 гривень. Враховуючи проведені нарахування та всі оплати станом на 01.12.2017 року заборгованість становила 6027,90 гривень, а станом на 04.01.2018 року - 6414,09 гривень.

Відповідно до акту технічної перевірки та схеми підключення засобу обліку електричної енергії 17 березня 2016 року замінено прилад обліку.

Згідно з детальним станом розрахунків за спожиту електроенергію станом на 01 лютого 2018 року заборгованість складає 6414,09 грн.

Крім того, судом було встановлено, що в період з 30.09.2015 року по 01.07.2016 року у зв`язку з несправністю приладу обліку, розрахунки за спожиту електроенергію виконувались у відповідності до п. 33 ПКЕЕН (середньомісячна норма споживання). 01.07.2016 року представником енергопостачальника було проведено заміну засобу обліку електричної енергії, однак з технічних причин покази засобу обліку у автоматичному режимі не фіксувались, рахунки за спожиту електричну енергію формувались відповідно до п.30 ПКЕЕН, а саме по фактичному споживанню електричної енергії за попередній період.

Отже доводи апеляційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, що не спростовують висновки суду та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 263, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 10 червня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков