Справа № 2/593/101/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"22" травня 2019 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського державного університету безпеки життєдіяльності до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Львіський державний університет безпеки життєдіяльності (далі - Університет) в особі ректора М.С. Коваль звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , яким просив винести рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Університету заборгованості за надані освітні послуги у розмірі 1 500, 00 (одна тисяча п?ятсот) гривень згідно договору; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь університету пеню (нараховану на суму заборгованості на день подачі позовної заяви) за несвоєчасне здійснення оплати за надані освітні послуги у розмірі 553 (п?ятсот п?ятдесят три) гривні 55 (п?ятдесят п?ять) копійок; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Університету судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев?ятсот двадцять одна) грн. Справу просив розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позовної заяви зазначено, що 17 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та Університетом було укладено договір про надання освітніх послуг №0200/15 від 17 серпня 2015 року (далі по тексту - Договір) згідно якого, що Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання ОСОБА_2 (надалі- ОСОБА_3 ) на денній формі, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра, за напрямом підготовки 6.030103 «Практична психологія», а відповідач згідно п.3.1 Договору взяв на себе зобов?язання своєчасно вносити плату за таку освітню послугу в розмірах та у строки встановлені Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору, загальна вартість навчання становить 30000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп.) з урахуванням офіційно визначеного індексу інфляції за попередній календарний рік. За весь період навчання Університет відповідно до державних стандартів освіти умов Договору належно надавав Студенту освітні послуги, жодних претензій та скарг з боку відповідача з цього приводу не надходило. Однак, відповідачем оплата за надані освітні послуги за 2017-2018 роки була внесена не у повному обсязі, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед Університетом згідно Договору у сумі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.). 28 березня 2018 року відповідно до наказу Університету № 189 о/с Студента було відраховано з Університету за невиконання умов Договору. Відповідно до п.5.2 Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги відповідач повинен сплатити Університету пеню у розмірі 0,05% за кожний день простроченого платежу від невнесеної суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. День фактичної сплати заборгованості не включається до періоду часу, за який стягується пеня. Отже, за несвоєчасне внесення плати відповідачу нарахована пеня у розмірі 553 грн 55 коп. (п`ятсот п`ятдесят три грн, 55 коп.), на день подання позову. З метою погашення заборгованості за надані освітні послуги Університетом на адресу відповідача направлено листи (претензії) № 1/924/03-02 від 18.04.2018 р.; № 1/1472/03-02 від 03.07.2018 р.; № 1/2099/03-02 від 01.10.2018 р.; № 1/2739/03-02 від 14.12.2018 р. з проханням ліквідувати грошову заборгованість у сумі 1 500 грн та сплатити пеню у розмірі 553,55 грн, однак заборгованість відповідачем не була ліквідована.

Враховуючи клопотання представника позивача, ухвалою суду від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Сторони були повідомлені належним чином про проведенння судом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заяв чи заперечень по суті справи суду не подала.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 6-7 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобовязання щодо її оплати; розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється вищими навчальними закладами в національній валюті.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено наступне.

17 серпня 2015 року між Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) у м.Львів укладено договір №0200/15 про надання освітніх послуг ОСОБА_2 (Студент) (а.с.5). Умовами договору визначено порядок надання таких освітніх послуг, обов?язки сторін, плату за надання освітньої послуги та порядок розрахунку. Зокрема, пунктом 3.1 передбаченого обов`язками Замовника та Студента своєчасно вносити плату за навчання Студента згідно п.п.4.1-4.5 Договору. Пунктом 4.1 Договору визначено, що розмір плати встановлюється за весь строк надання освітньої послуги і не може змінюватись. Згідно п. 4.2 Договору загальна вартість навчання становить 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн (1 курс 7200 грн, 2 курс 7400 грн, 3 курс 7600 грн, 4 курс 7800 грн) з урахуванням офіційно визначеного індексу інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до пунктів 4.3-4.5 Договору плата за навчання здійснюється у відповідності до Закону України «Про вищу освіту» за весь термін навчання або частками (кожного семестру, щорічно). Замовник вносить плату за І-й курс не пізніше 10 днів після наказу ректора про зарахування на навчання. За кожен наступний рік навчання оплата здійснюється посеместрово не пізніше 10 днів з початку семестру. Згідно з умовами договору, а саме п.5.2-5.3, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відсутність оплати за надання освітніх послуг більше 30-ти днів є підставою для відрахування з числа студентів Університету (а.с.5).

16 травня 2016 року між вищевказаними сторонами укладена додаткова угода до договору №0200/15 про надання освітніх послуг від 17 серпня 2015 року, в якій доповнено Договір пунктом 5.2 та п.5.4. Пунктом 5.2 передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги замовник (студент) сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,05 % за кожний день простроченого платежу від невнесеної суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Відповідно до п.5.4, за наявності вагомих підстав оплата за навчання може здійснюватися за індивідуальним графіком, погодженим сторонами договору, у формі додаткової угоди (а.с. 6).

Наказом Університету №397 о/с від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 зараховано з 01 вересня 2015 року студентом першого курсу денної форми навчання (а.с.7-8).

За період навчання студента (з 2015 року до 2017 року) ОСОБА_4 відповідно до державних стандартів освіти та умов Договору належно надавав студенту освітні послуги, а відповідач оплачувала надання таких освітніх послуг. Однак оплата за надані освітні послуги за 2017-2018 роки відповідачем внесена не у повному обсязі, у зв?язку із чим у відповідача виникла перед Університетом заборгованість.

Згідно довідки-розрахунку Університету у студента 3 року навчання ОСОБА_2 наявна заборгованість за 2017-2018 навчальні роки у розмірі 1500, 00 грн, нарахована пеня у розмірі 553, 55 грн. Загальна сума заборгованості становить 2053, 55 грн. (а.с.19).

Університетом направлялися претензії про оплату заборгованості за навчання №1/924/03-02 від 18 квітня 2018 року, №1/1472/03-02 від 03 липня 2018 року, №1/2099/03-02 від 01 жовтня 2018 року, №1/2735/03-02 від 14 грудня 2018 року, які отримані відповідачем, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.10-17).

Наказом Університету №189 о/с від 28 березня 2018 року «Про відрахування студентів», ОСОБА_2 відраховано з Університету за невиконання умов договору про надання освітніх послуг (відсутність оплати за надання освітніх послуг більше 30-ти днів) (а.с.9).

Отже, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини і позивач свої зобов`язання по договору виконав в повному обсязі, здійснював навчання студента ОСОБА_2 на денній формі, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра, за напрямом підготовки 6.030103 «Практична психологія», а відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання за договором виконувала не в повному обсязі (внесла оплату за 2017-2018 навчальний рік не в повному обсязі), у зв?язку із чим у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2053,55 грн. (заборгованість по оплаті навчання за вказаний період та нарахова пеня).

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною позивача докази з точки зору їх належності й допустимості, суд приходить до висновку, що такі докази в їх сукупності та логічному взаємозв`язку є достатніми задля доведення поза розумним сумнівом вини відповідача у порушенні взятого на себе за Договором зобов`язання, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається із платіжного доручення №181 від 11 лютого 2019 року позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1921,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 89, 141, 258, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, 509,526, 530, 598, 599, 610, 625, 629, 901, 903 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Львівського державного університету безпеки життєдіяльності до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету безпеки життєдіяльності заборгованість за надані освітні послуги у розмірі 1 500, 00 (одна тисяча п?ятсот) гривень та стягнути пеню за несвоєчасне здійснення оплати за надані освітні послуги у розмірі 553 (п?ятсот п?ятдесят три) гривні 55 (п?ятдесят п?ять) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету безпеки життєдіяльності судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев?ятсот двадцять одна) грн.

Сторони по справі:

Позивач: Львівський державний університет безпеки життєдіяльності, , вул.Клепарівська, 35, м.Львів, 79007.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

В силу положень ч.6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення суду складено 24 травня 2019 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко