ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 червня 2019 року

м. Харків

справа № 638/16672/18

провадження № 22-ц/818/2553/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року в складі судді Аркатової К.В.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ГУ МВС України в Харківській області) та просив:

- визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ГУ МВС України в Харківській області передати йому за актом приймання - передачі квартиру АДРЕСА_1 та належним чином завірені документи для державної реєстрації права власності на вказане майно.

Позов мотивовано тим, що 04 листопада 2005 року Проектно - будівельний концерн «Прогрес» (далі - ПБК «Прогрес») та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області уклали Договір № 25 пайової участі в будівництві 8 секції житлового будинку по АДРЕСА_1 (далі - Договір № 25). За умовами вказаного Договору ГУ МВС України в Харківській області із залученням ПБК «Прогрес» здійснює будівництво і здає в експлуатацію 8 секцію житлового будинку по АДРЕСА_1 та передає ПБК «Прогрес» квартири з різною кількістю кімнат у розмірі 80 % загальної площі житла та всі нежитлові приміщення, а ПБК «Прогрес» здійснює інвестування у порядку пайової участі шляхом перерахування коштів, передачі матеріальних активів та виконання будівельно - монтажних робіт. 05 липня 2007 року між ним та ПБК «Прогрес» укладено Договір відступлення права вимоги квартири за Договором № 25. Предметом вказаного Договору є трикімнатна квартира загальною площею 96,65 кв.м. на 7 поверсі 8 секції житлового будинку по АДРЕСА_1 . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2011 року було затверджено мирову угоду між ГУ МВС України в Харківській області та ПБК «Прогрес», за умовами якої Договір № 25 розірвано. 08 червня 2017 року зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна - 6-9 секції житлового будинку по АДРЕСА_1 . В жовтні 2018 року він звернувся до ГУ МВС України в Харківській області з вимогою виконати взяті на себе за Договором № 25 та затвердженою судом мировою угодою зобов`язання, передати йому у власність квартиру № 434 розташовану на 7 поверсі 8 секції житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 та надати документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності. Проте вимога на даний час не виконана.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив заборонити будь-якій особі вчиняти реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме - квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду справи.

Заява мотивована тим, що будинок № 59 по проспекту Перемоги в м. Харкові введений в експлуатацію, наразі активно здійснюється процес оформлення (державної реєстрації) прав власників на квартири та в інтернеті розміщено оголошення про продаж спірної квартири, що суттєво ускладнить виконання рішення суду про задоволення його позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявність самого по собі спору не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову; виходячи із предмету спору, викладених позовних вимог та способу захисту, забезпечення позову в обраний заявником спосіб не відповідає позовним вимогам, отже не матиме своїм наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення прав чи інтересів позивача.

26 лютого 2019 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норма процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оформлення права власності на спірну квартиру іншою особою до набрання законної сили рішенням суду у цій справі суттєво ускладнить виконання рішення суду у разі його прийняття на користь ОСОБА_1 , зумовить необхідність подання окремого позову про скасування державної реєстрації права власності та понесення додаткових витрат. Заявлені позовні вимоги стосуються визнання права власності на квартиру, відповідач такого права не визнає та може передати спірну квартиру у власність іншій особі.

ГУ МВС України в Харківській області ухвалу суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання права власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне забезпечити позов, оскільки невжиття таких заходів може призвести до подальшого відчуження майна, що в свою чергу ускладнить виконання можливого рішення суду. Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не порушує право ГУ МВС України в Харківській області на майно, а лише обмежує можливість реєстрації права власності за іншою особою на час розгляду справи задля збереження майна у власності встановлених осіб.

Пунктом четвертим частини першої статті 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

З урахування викладеного, ухвала від 30 січня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-150, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити будь - якій особі вчиняти реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний