КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7788/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/9393/19

06 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Пікуль А.А.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» адвоката Крижового Дениса Васильовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Макаренко І.О., про задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», державний реєстратор Соколянський Дмитро Вікторович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

в с т а н о в и в:

05 березня 2019 року ОСОБА_1 ївна подала до Шевченківського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що 01 лютого 2013 року між нею та ПАТ "Банк Камбіо" було укладено кредитний договір №002/2-2013/980 з кінцевим терміном повернення кредиту 05 червня 2014 року.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору, між нею та ПАТ "Банк Камбіо" було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме мацйно, а саме: квартира НОМЕР_2 , загальною площею 32 кв . м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності в рівних частках їй та ОСОБА_2 .

Також для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між нею та ПАТ "Банк Камбіо" було укладено договір застави, предметом договору є автомобіль БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було знято заборону та будь-які обтяження на предмет іпотеки, на підставі повідомлення ПАТ "Банк Камбіо" за № 04/2069 від 22 вересня 2014 року про припинення іпотеки та зняття обтяження заборони на предмет іпотеки, а саме квартиру НОМЕР_2, загальною площею 32 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі листа ПАТ "Банк Камбіо" від 03 листопада 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було знято заборону відчуження заставного майна, а саме: автомобіля БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з виконанням зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, станом на 03 листопада 2014 року заборгованість за кредитним договором відсутня та всі зобов`язання за кредитним договором нею були виконані.

Всупереч викладеному, 16 жовтня 2018 року вона та ОСОБА_2 отримали від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" лист за № 22/1813 від 27 вересня 2015 року зі змісту якого вбачається, що з 05 грудня 2014 року в ПАТ "Банк Камбіо" запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку.

Окрім того, у вказаному листі міститься повідомлення про нікчемність правочинів. Зазначено про затвердження Акту комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18 липня 2018 року, якою було виявлено ознаки нікчемності правочинів, а саме: правочину щодо відступлення ( розірвання, припинення) договору іпотеки від 01 лютого 2013 року та правочину щодо відступлення ( розірвання, припинення) договору застави від 01 лютого 2013 року, а також застосовано наслідки нікчемності правочинів та здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що станом на 15 лютого 2019 року було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_2, загальною площею 32 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ "Банк Камбіо".

Зазначаючи, що вона має намір звернутися до суду з позовом, предметом якого буде скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказану квартиру за банком, просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», державний реєстратор Соколянський Дмитро Вікторович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кв. 15 , загальною площею 32 кв.м.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 квітня 2019 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» адвокат Крижовий Денис Васильович направив апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.ч.6,8 ст. 150 ЦПК України, якими забороняється забезпечення позову у справах, відповідачем у яких є неплатоспроможний банк. Заборона накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається також відповідно до вимог п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Накладаючи арешт на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не врахував, що норми процесуального законодавства містять пряму заборону на накладення арешту на майно неплатоспроможного банку. Крім того, відсутні обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просив задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Банк Камбіо" та скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року посилаючись на те, що суд першої інстанції, накладаючи арешт на квартиру, не звернув увагу, що приписи спеціального закону містять пряму заборону вжиття заходів забезпечення позову стосовно майна (активів) неплатоспроможного банку. Крім того, оскаржувана ухвала не містить доводів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Також судом порушено ч.7 ст. 153 ЦПК України, оскільки не вирішувалося питання зустрічного забезпечення.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» адвокат Крижовий Денис Васильович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Кустова Тетяна Вікторівна просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державний реєстратор Соколянський Дмитро Вікторович в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що нею виконано умови кредитного договору №002/2-2013/980 від 01 лютого 2013 року в повному обсязі, у зв`язку з чим були зняті обтяження з предметів іпотеки та застави. Разом з тим, з листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" за № 22/1813 від 27 вересня 2015 року, який вона отримала 16 жовтня 2018 року, їй стало відомо, що згідно Акту комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18 липня 2018 року було виявлено ознаки нікчемності правочину щодо відступлення ( розірвання, припинення) договору іпотеки від 01 лютого 2013 року та правочину щодо відступлення ( розірвання, припинення) договору застави від 01 лютого 2013 року, а також застосовано наслідки нікчемності правочинів та здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 15 лютого 2019 року було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_2, загальною площею 32 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ "Банк Камбіо". У зв`язку з тим, що вона має намір звернутися до суду з позовом, предметом якого буде скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказану квартиру за банком, просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру НОМЕР_2 , по АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, накладаючи арешт на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив зі співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що будуть заявлені та змісту викладених обставин, та з того, що існує реальна загроза відчуження вказаного нерухомого майна, що може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не ґрунтується на дійсних обставинах справи, досліджених доказах та вимогах матеріального і процесуального права, входячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 4 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту, зокрема, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку.

Також в п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України №782 від 04.12.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №140 від 04.12.2014 року про початок з 05.12.2014 року процедури виведення ПАТ «Банк Камбіо» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №144 від 27.02.2015 року, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №46 від 02.03.2015 року про початок з 02.03.2015 року процедури ліквідації Банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №900 від 29.03.2018 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку призначено Северина Ю.П.

Інформація про перебування Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в стані припинення підтверджується також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які перебувають у відкритому доступі.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 14.02.2019 року державним реєстратором Соколянським Дмитром Вікторовичем на підставі договору іпотеки від 01.02.2013 року зареєстровано право власності на квартиру НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо». (а.с.70)

Отже на час подачі заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , загальною площею 32 кв.м., право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ПАТ «Банк Камбіо», який визнаний неплатоспроможним та перебуває у стані припинення.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу та, накладаючи арешт на спірну квартиру, не звернув уваги на те, що право власності на квартиру НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 зареєстроване за Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо», яке перебуває в процесі припинення та є неплатоспроможнім банком, а також на приписи ч. 4 ст. 150 ЦПК України, яка забороняє накладення арешту на майно неплатоспроможного банку.

За таких обставин колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ «Банк Камбіо» щодо порушення судом першої інстанції вимог ч.4 ст. 150 ЦПК України та п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову вимог ч.6, ч.8 ст. 150 ЦПК України колегія суддів вважає безпідставними, так як вказані норми процесуального права передбачають заборону забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а вимоги про забезпечення позову саме такими способами заявником в заяві не ставились і судом не вирішувались.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом розглянуто справу з порушенням норм процесуального права, не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, що є підставою для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову.

Керуючись п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» адвоката Крижового Дениса Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», державний реєстратор Соколянський Дмитро Вікторович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про забезпечення позову до пред`явлення позову, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: