РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/25629/18

Пров. №2-о/766/139/19

11 березня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., з участю заявника ОСОБА_1, його представника адвоката Бойка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Зеленівська селищна рада Херсонської області про встановлення факту проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, з грудня 1972 року по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що він є пасинком померлого, та особою яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1. Померлий з 20.01.1972 року був зареєстрований та проживав з грудня 1972 року разом з цивільною дружиною ОСОБА_4, яка є його матір'ю. 26.10.2018 року він звернувся до Першої Херсонської державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину померлого ОСОБА_3, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 31.01.2019 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2019 року витребувано матеріали спадкової справи та задоволено клопотання представника заявника про виклик та допит свідків.

В судовому засіданні заявник та представник заявника вимоги заяви підтримали, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подана заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд, заслухав вступне слово заявника, представника заявника та допитавши свідків, дослідив наявні письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його матір'ю є ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01.09.1956 р. (арк. справи 11).

ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13.07.2010 року (арк. справи 12).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 29.07.2010 р. (арк. справи 6).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1: ОСОБА_3, був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою з 1972 року до дня смерті, поховання ОСОБА_3, проводив ОСОБА_1 на кладовищі в смт. Зеленівка, що підтверджено довідкою №1307 від 05.11.2018 року виданої Виконкомом Зеленівської селищної ради (арк. справи 10).

Згідно будинкової книги, для реєстрації громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований у вказаному будинку з 20.01.1972 року по день смерті, ОСОБА_4 з 09.03.1970 року по день смерті, ОСОБА_1 з 06.12.1972 року по теперішній час (арк. справи 16-17).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що заявник її вітчим, з яким вона проживала разом з трьох років. Крім того, разом з ними проживава померлий ОСОБА_3, вона вважала його дідом, він водив її до школи. ОСОБА_1 його матір ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_3 вели спільне господарство, проживали однією сім'єю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що є сусідкою заявника, їй відомо, що ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_3 вели спільне господарство, проживали однією сім'єю, померлий вітчим заявника.

Дослідивши матеріали спадкової справи №616/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, заведеної 26 жовтня 2018 року у Першій Херсонській державній нотаріальній конторі встановлено наступне.

26.10.2018 року до Першої Херсонської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3.

29.10.2018 року за вих. №5354/02-14 державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Герасименко А.В., на заяву ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, було роз'яснено що у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують родинний зв'язок між ним та померлим ОСОБА_3, немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою.

08.11.2018 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Герасименко А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,46 га, що розташована на території Зеленівської селищної ради та земельну ділянку НОМЕР_5, масив НОМЕР_6, що розташована на території Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, площею 0,30 га, які належали померлому ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Статтею 3 СК України встановлено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснень наданих у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_3 однією сім'єю, були пов'язані з ним спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, що підтверджено письмовими доказами та показами свідків, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована. В той же час, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що факт проживання однією сім'єю набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. КпШС Української РСР не передбачав юридичних наслідків для спільного проживання без реєстрації шлюбу.

Разом з тим згідно із загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже, не можна встановити факт спільного проживання заявника разом з ОСОБА_3 до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення.

За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 15 березня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 12, 141, 258, 259, 263, 264, 264,268, 273, 274, 279, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Зеленівська селищна рада Херсонської області про встановлення факту проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6.) з 01.01.2004 року по день його смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати не відшкодовуються.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус