Провадження № 2/686/159/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника позивача Касянюк А

відповідача Бучі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 1961640 гривень 71 копійку. На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 20 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно якого банком надано позичальнику кредит в сумі 39468, 00 доларів США, який останній зобов`язувався повернути в строк до 19.03.2015 року та сплатити відсотки у розмірі 13,00% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №189626 від 20 березня 2008 року.

20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 20 березня 2008 року укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Згідно п.2.5 вказаного договору одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять всі права клієнта за усіма договорами забезпечення. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений.

Станом на дату укладення договору факторингу №17 від 20.04.2015 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за кредитним договором №0 від 20 березня 2008 року становить 1961640,71 грн та складається з: сума простроченого основного боргу за кредитом -781606,84 грн.; сума нарахованих процентів 12375,37 грн.; сума прострочених процентів 1167658,50 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Всупереч умов договору та вимог закону відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед кредитором.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що в рахунок погашення заборгованості по кредиту банк забрав його заставний автомобіль та реалізував його за 60000 гривень, однак борг на цю суму не був зменшений, працівник банку його повідомив, що вказаних коштів достатньо для повного погашення кредиту. Крім того, в матеріалах справи відсутні первинні документи, які б свідчили про фактичне надання грошових коштів, вид валюти, дійсну суму та виписки по рахунку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 20 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно якого банком надано позичальнику кредит в сумі 39468, 00 доларів США, який останній зобов`язувався повернути в строк до 19.03.2015 року та сплатити відсотки у розмірі 13,00% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №189626 від 20 березня 2008 року.

20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 20 березня 2008 року укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Згідно п.2.5 вказаного договору одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять всі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

22.05.2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» направило до ВРЕР УДАІ УМВС України в Хмельницькій області лист в якому вказує, що у відповідності до вимог ст.. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не заперечує проти зняття з обліку автомобіль HYUNDAI Avante 2008 р.в., шасі № НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

23.05.2014 року представник ПАТ «УкрСиббанк» за дорученням №НАА446032 від 23.05.2014 року ОСОБА_4 , направив до начальника ВРЕР м. Хмельницького заяву про зняття з обліку для реалізацію автомобіля автомобіль HYUNDAI Avante 2008 р.в., шасі № НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , з відміткою кредит погашено.

АТ «УкрСиббанк» погодило продаж спірного автомобіля, звернувшись до начальника ВРЕР м. Хмельницького із заявами про зняття заборони обтяження.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених в зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

ОСОБА_2 здійснювалась оплата кредиту у 2008 році, у 2014 році представник банку провів реалізацію автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні.

До суду не надано: належного та допустимого доказу тому, що існує заборгованість по кредитному договору, який укладений 20 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0; розрахунку заборгованості по кредиту; не спростовано надані відповідачем докази по повне погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.. ст.. 553, 554, 559, 625,1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 4,12,81,82, 141, 258, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного тексту судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія», знаходиться в м. Київ, вул.. Авіоконструктора Ігоря Сікорського, 8 поверх 6, оф.32

Відповідачі: ОСОБА_2 , проживає в АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання:

АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.02.2019 року.

Суддя: