Справа №672/1058/19
Провадження №2/672/574/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої-судді Федорук І.М.,

за участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

позивачки, її представника,

відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Городку Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку, в котрому залишається бути зареєстрована колишня дружина її сина ОСОБА_2 . Відповідачка з весни 2018 року покинула сім`ю і переїхала у невідоме місце, з того часу у зазначеному будинку не проживає та не сплачує витрати на його утримання, добровільно вирішити спір не бажає. Вона, позивачка, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду.

В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що немає власного житла.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України).

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2007 року.

Як видно з копії довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради № 10078 від 05.09.2019 р., ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою з 15 серпня 2018 року.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили факт, що ОСОБА_2 в зазначеному будинку не проживає з весни 2018 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 22.01.2019 року відповідачка перестала бути членом сім`ї власника зазначеного житлового будинку, у зв`язку з чим вона має право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника будинку та на підставі укладеного письмового договору найму жилого приміщення.

Права позивачки як власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка, залишаючись зареєстрованою у будинку, який на праві власності належить позивачці, чинить останній перешкоди як власнику будинку, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає, що права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом усунення перешкод в користуванні житлом визнанням відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком, належним позивачці.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 6817 13.06.2017 року.

Повний текст рішення складено 18.10.2019 року

Суддя: І.М.Федорук