ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6365/18 Номер провадження 22-ц/814/708/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.,

секретар: Ряднина І.В.,

з участю адвокатів: Антіпенко А.І., Ольховської М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 08 серпня 2008 року ним було видано нотаріальну довіреність на ОСОБА_6 та на ОСОБА_4 на право експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем НОМЕР_1. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.12.2013 року по справі № 554/8451/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.02.2014 року, встановлено, що 08.08.2008 року ОСОБА_5 була видана нотаріально посвідчена довіреність на право розпорядження автомобілем НОМЕР_1, на ім»я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на п»ять років з правом передоручення. 06 серпня 2012 року зазначена довіреність ним була скасована, однак 07 серпня 2012 року ОСОБА_4 продав автомобіль своїй сестрі ОСОБА_7 за 240000 грн. Він звернувся до суду з позовом про стягнення 240000 основного боргу, а також інфляційних втрат за період з 08 серпня 2012 року по 10 липня 2015 року у сумі 183380 грн., 3 % річних у сумі 21043 грн. 66 коп., а всього 444467 грн. 89 коп. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2016 року у справі № 554/9348/15-ц позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_4 240000 основного боргу, а також інфляційних втрат у сумі 98 634 грн. 78 коп., 3 % річних у сумі 21043 грн. 66 коп., а всього 359722 грн. 43 коп. Постановою Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 554/9348/15-ц рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2016 року залишено без змін. Погашення боргу від ОСОБА_4 у розмірі 367278 грн. 18 грн. він отримав 02 серпня 2018 року,

Отже, вважає, що з відповідача на його користь підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період з 16 серпня 2015 року по 01 серпня 2018 року у наступному розмірі: на суму боргу в розмірі 240044 грн. інфляційні втрати у розмірі 91805 грн. 04 коп., 3 % річних у розмірі 21347 грн. 47 коп., за період з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року інфляційні втрати на суму боргу 7555 грн. 74 коп. (судові витрати) у розмірі 2031 грн. 74 коп., 3 % річних у розмірі 512 грн. 34 коп. Загальна сума грошових коштів становить 115696 грн. 32 коп.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 рокупозов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 91805 грн. 04 коп. - інфляційні витрати з 16 серпня 2015 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 240 044 грн., 21347 грн. 47 коп. - 3 % річних з 16 серпня 2015 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 240044 грн, 2031 грн. 74 коп. інфляційні втрати з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу 7555 грн. 74 коп., 512 грн. 34 коп. 3 % річних з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 7555 грн. 74 коп., а всього 115696 грн. 32 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати, які складаються із 1156 грн. 97 коп. судового збору, 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 11156 грн. 97 коп.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 року - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 В обгрунтування апеляційної скарги посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про дату і час судового засідання, що позбавило його подати відзив на позов та дати пояснення у судовому засіданні.

Також скаржник вважає, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення з нього інфляційних втрат не врахував, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищить встановлений законом поріг інфляції. Таким чином, стягнення інфляційних втрат є незаконним, кірм вересня 2015 року, листопада 2015 року, квітня 2016 року.

Відповідач зазначає, що виконав рішення суду про стягнення боргу вчасно 02.08.2018 року, тобто одразу після перегляду його в касаційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Ольховська М.М. просить залишити без змін заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення. Вважає доводи скаржника щодо незаконності стягнення інфляційних втрат та 3% річних безпідставними з огляду на ст.ст. 599, 612, 625 ЦК України.

Також зазначено, що відповдіачем не доведено поважності причин неявки у судові засідання суду першої інстанції, а також неподання відзиву на позовну заяву, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.12.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.02.2014 року, встановлено, що 08.08.2008 року ОСОБА_5 була видана нотаріально посвідчена довіреність на право розпорядження автомобілем НОМЕР_1, на ім»я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на п»ять років з правом передоручення. 06 серпня 2012 року зазначена довіреність ним була скасована, однак 07 серпня 2012 року ОСОБА_4 продав автомобіль своїй сестрі ОСОБА_7 за 240000 грн. (а.с.17-21).

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення 240000 основного боргу, а також інфляційних втрат за період з 08 серпня 2012 року по 10 липня 2015 року у сумі 183380 грн., 3 % річних у сумі 21043 грн. 66 коп., а всього 444467 грн. 89 коп. (а.с.22-26).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 240000 основного боргу, а також інфляційних втрат у сумі 98 634 грн. 78 коп., 3 % річних у сумі 21043 грн. 66 коп., а всього 359722 грн. 43 коп. (а.с.27-28).

Постановою Верховного Суду від 27.06.2018 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2016 року залишено без змін (а.с.29-32). В постанові від 27.06.2018 року № 554/9348/15-ц Верховний Суд вказав, що ОСОБА_4, діючи від імені власника транспортного засобу, продав належний на праві власності позивачу автомобіль, отримавши за проданий автомобіль кошти, а тому вказані кошти належать позивачу, які відповідач повинен повернути позивачу зі сплатою трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно виписки ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_5 грошові кошти як погашення боргу у розмірі 367278 грн. 18 грн. 02 серпня 2018 року (а.с.33).

Зобов'язанням, відповідно до ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із аналізу вищенаведеного, враховуючи факти і обставини, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу, яке боржник не виконав, не припиняє відносин сторін щодо виконання грошового зобов»язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення виконання грошового зобов»язання.

Разом з тим, визначаючи розмір інфляційних втрат, місцевий суд не звернув уваги на положення ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. (в редакції на 02.12.2014 року) та в розмірі 103 відсотка (в редакції Закону на 01.01.2016 року).

Згідно довідки про індекси інфляції в Україні, протягом 2015 року до серпня 2018 року поріг індексації перевищив 101 % тільки у вересні, листопаді 2015 року та перевищив 103 % у квітні 2016 року. Таким чином і стягненню підлягають інфляційні витрати тільки за наведені періоди на суму боргу 240 044 грн., виходячи із розрахунку: за вересень 2015 року - 5521, 01 грн., за листопад 2015 року - 4800 грн., за квітень 2016 року - 8401, 54 грн., а всього 18723, 43 грн. Щодо розрахунку інфляційних витрат на суму боргу 7555, 74 грн. (судові витрати), то такі не нараховуються, оскільки індекс споживчих цін за заявлений період прострочення здійснення цієї виплати, поріг індексації у 103% не перевищував.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України необхідно розподілити судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог та зменшити стягнутий судовий збір з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з 1156, 97 грн. до 404, 94 грн., а також зменшити розмір стягнутих витрат на правничу допомогу з 10 000 грн. до 3500 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутих інфляційних втрат на суму боргу 240 044 грн.; в частині загальної суми стягнутого боргу та розміру стягнутих судових витрат. Рішення суду першої інстанції в частині розміру інфляційних витрат з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 7555 грн. 74 коп. слід скасувати. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про неналежне повідомлення його про розгляд справи у суді першої інстанції є неспроможними, оскільки як вбачається з матерілів справи, місцевий суд вжив усіх заходів для виклику ОСОБА_4 у судові засідання з дотриманням приписів цивільного процесуального закону, в тому числі шляхом неодноразової публікації оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що виконання рішення апеляційного суду від 28.04.2016 року зупинено ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ до закінчення касаційного провадження, що зумовлює неможливість застосування ст. 625 ЦК України в цей період, не заслуговують на увагу, так як зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції не може бути підставою для звільнення боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Такий висновок повністю співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц та від 01.08.2018 року у справі №359/10225/16-ц.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4-задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 року в частині розміру інфляційних витрат з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 7555 грн. 74 коп. - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині стягнення інфляційних витрат на суму боргу з 29 квітня 2016 року по 01 серпня 2018 року в розмірі 7555 грн. 74 коп. - відмовити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2018 року -змінити: в частині розміру стягнутих інфляційних втрат на суму боргу 240 044 грн.; в частині загальної суми стягнутого боргу та розміру стягнутих судових витрат.

Зменшити суму стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 інфляційних витрат з 16 серпня 2015 року по 01 серпня 2018 року на суму боргу в розмірі 240 044 грн. з 91 805, 04 грн. до 18 723, 43 грн., змінивши відповідно загальну суму боргу з 115 696, 32 грн. до 40 583, 24 грн.

Зменшити суму стягнутого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судового збору з 1156, 97 грн. до 404, 94 грн., а також зменшити розмір стягнутих витрат на правничу допомогу з 10 000 грн. до 3500 грн., всього стягнувши судових витрат на суму 3904, 94 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : О.О. Панченко

О.А. Лобов