Справа № 603/745/18
Провадження №2/603/51/2019
"15" березня 2019 р. м. Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Іванчука В. М.
при секретарі: Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем, зареєстрований 15.06.1988 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №20.
Позов обґрунтовано тим, що 15.06.1988 року між сторонами зареєстровано шлюб. Позивач зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим та спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Протягом останніх пяти років сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Сімя фактично розпалась та існує лише формально.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась. Від позивача надійшла заява, згідно якої ОСОБА_1 позовну заяву підтримує та просить її задоволити, справу розглядати у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.06.1988 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №460175, виданим Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області від 15.06.1988 року.
Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Протягом останніх пяти років сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Сімя фактично розпалась та існує лише формально.
Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України).
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112,113,ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 141, 223, 263,264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.06.1988 року у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №20.
Заочне рішення може бути переглянуто Монастириським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1: вул.Дворського, 57, смт.Коропець, Монастириський район, Тернопільська область, паспорт громадянина України серії МС 223142.

Відповідач: ОСОБА_2, вул.Дворського, 57, смт.Коропець, Монастириський район, Тернопільська область.

Суддя ОСОБА_3