Справа № 274/6537/18 Провадження № 2/0274/1072/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.19 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 559, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що шлюбне життя між нею та ОСОБА_2 не склалось, подружні відносини припинені з грудня 2017 р., між ними не досягнуто домовленості з приводу утримання сина, який проживає з нею.

ОСОБА_2 позов в частині вимоги про розірвання шлюбу визнав, а в частині вимоги про стягнення аліментів у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно - визнав частково, у розмірі 1 100,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває батько, який є пенсіонером та інвалідом ІІ групи.

Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 19.10.2013 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 559, вони є батьками дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 6, 9, 10).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 та визнання останнім цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 , а тому, зважаючи на зміст статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, Суд задовольняє позов у цій частині.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття.

Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання сина, Суд виходить з наступного.

На утриманні ОСОБА_2 перебуває його батько - ОСОБА_5 , який є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.08.1988 р., пенсійним посвідченням від 17.12.2005 р., довідкою від 21.02.2019 р. № 535 Поліклінічного відділення КНП "Миронівська центральна районна лікарня", довідкою до акта огляду МСЕК від 05.09.2011 р. та довідкою від 21.02.2019 р. № 114 КП "Миронівка - Житло" (а. с. 35, 38, 40, 41, 42).

Разом з тим, ОСОБА_2 не подав доказів, на підставі яких можна було б встановити, який розмір грошових коштів він витрачає на утримання батька щомісячно.

ОСОБА_2 визнав, що на даний час він працює у Польщі, де йому залишилось працювати близько трьох місяців, після чого він повернеться в Україну та буде працевлаштовуватись.

Суд вважає за можливим визнати загальновідомим факт, що середня заробітна плата у Польщі є більшою, ніж в Україні.

Цей факт випливає з різних відкритих джерел, у тому числі сайтів у мережі Інтернет.

Середня заробітна плата в України у квітні 2019 р. становила 10 296,00 грн. (інформація про що є загальнодоступною у мережі Інтернет, зокрема, на таких ресурсах як https://minfin.com.ua, http://www.ukrstat.gov.ua).

З наведеного вбачається, що на даний час ОСОБА_2 має заробляти у Польші більше ніж 10 296,00 грн.

ОСОБА_2 проживає у м. Миронівка Київської області, середня заробітна плата в Київській області у квітні 2019 р. становила 10 666,00 грн. (інформація про що є загальнодоступною у мережі Інтернет, зокрема, на таких ресурсах як https://minfin.com.ua, http://www.ukrstat.gov.ua).

З вказаного випливає, що ОСОБА_2 після повернення з Польщі в Україну та працевлаштування у межах області, у якій він проживає, має отримувати заробітну плату близько 10 666,00 грн. щомісячно.

Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 році на момент ухвалення рішення становить: 1 921,00 грн. - для працездатних осіб, яким є ОСОБА_2 , 1 497,00 грн. - для осіб, які втратили працездатність, яким є ОСОБА_5 , усього - 3 418,00 грн.

Таким чином у разі сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, у його власності залишатиметься більше 8 000,00 грн., що у близько 2,3 рази більше суми прожиткових мінімумів для працездатних осіб і для осіб, які втратили працездатність, тобто буде достатнім, що б забезпечити на належному рівні проживання ОСОБА_2 та його батька (при цьому Суд також враховує, що батько ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі близько 1 835,00 грн., що підтверджується довідкою від 21.02.2019 р. Кагарлицького об`єднаного управління ПФУ, а. с. 39).

За таких обставин Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, підлягає задоволенню.

При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню у якості відшкодування судових витрат 704,80 грн. (судовий збір, сплачений за подання позову в частині вимоги про розірвання шлюбу), а на користь держави - судовий збір у розмірі 704,80 грн. (за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого ОСОБА_1 звільнена).

Керуючись статтями 141, 206, 258, 259, 263 - 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 559, розірвати.

3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 28.11.2018 р. та до досягнення сином повноліття.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 704,80 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 03.06.2019 р.