Єдиний унікальний номер справи 235/4590/19
Номер провадження 2/235/1613/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мирноградської міської ради про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітніми дітьми без згоди, супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на перетин лінії зіткнення неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дітьми 16-річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 січня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В квітні 2017 року шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку, неповнолітні діти проживають з матір`ю ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виховання неповнолітніх синів. Між колишнім подружжям виник спір щодо виїзду дітей на тимчасово окуповану територію. Так, на прохання ОСОБА_1 надати нотаріально посвідчену згоду на перетин дітьми лінії зіткнення без супроводу батька, - відповідачем ОСОБА_2 проявлено байдужість. Позивач вважає, що ОСОБА_2 свідомо, безпідставно ухиляється від оформлення дозволу, чим завдається шкода, створюються штучні перешкоди у реалізації права дітей проводити час із родиною. На теперішній час в м. Донецьку проживає матір ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , тому з метою збереження родинних зв`язків, спілкування дітей з бабусею, - позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на переміщення дітей без згоди батька через лінію зіткнення.

Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи проведено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання . для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України (наданої на запит суду) - відомості про ОСОБА_2 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні (а.с. 22)

Третьої особою Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області суду адресовано висновок комісії з питань захисту прав дитини по суті позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (підтверджено копією паспорта - а.с. 5).

З 13 лютого 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з району проведення Операції об`єднаних сил (АТО), адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

19 січня 2012 року ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку (а.с. 9).

В шлюбі у сторін народжені двоє синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18.04.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з проханням надати нотаріально посвідчену згоду для оформлення дозволу на в`їзд неповнолітніх дітей на непідконтрольну територію України, мета таких поїздок - відвідування та спілкування дітей з бабусею (матір`ю позивача), яка проживає в м. Донецьк.

Домовленості зі спірного питання сторонами не досягнуто.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність поданих аргументів, наведених в позовній заяві та наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування.

Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ «Крим», керуючись нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - мають право перетнути адміністративний кордон між ВЕЗ «Крим» та іншою територією України за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», яка регулює питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року - в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до пунктів 3-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Враховуючи вищевикладені правові норми вбачається, що чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на перетин державного кордону, лінії зіткнення територій проведення Операції об`єднаних сил без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з визначенням відповідного часового проміжку перебування.

Так, ОСОБА_1 заявлено вимогу надання дозволу на переміщення неповнолітніх ОСОБА_3 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження через лінію зіткнення без згоди батька ОСОБА_2 . З мотивувальної частини позову вбачається, що мета отримання такого дозволу є багаторазові поїздки позивача разом з дітьми до м. Донецька, тимчасово непідконтрольної території України, для відвідування близьких родичів, зокрема, матері позивача ОСОБА_8 (родинні відносини документально підтверджено).

Згідно ст. 257 СК України баба, дід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на прохання позивача ОСОБА_1 ухиляється від надання згоди на оформлення дозволу (пропуску) для в`їзду неповнолітніх дітей до м. Донецька (непідконтрольної території), при цьому об`єктивних, вмотивованих причин такої відмови не надається.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження на непідконтрольну територію м. Донецька розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради вирішено доцільним підтримувати позовні вимоги ОСОБА_1 , як такі що узгоджуються з інтересами дітей (а.с. 18-19).

Суд з вказаним висновком органу опіки та піклування погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставинах, враховуючи, що ОСОБА_1 як мати має право на самозахист дітей і несе повну відповідальність за їх життя, здоров`я, та в`їзд дітей у супроводі позивача на тимчасово непідконтрольну територію м. Донецька пов`язаний з необхідністю відвідування родичів, що повністю відповідає інтересам неповнолітніх, при тому, що нормами діючого законодавства не встановлено обмеження щодо в`їзду дітей на тимчасово окуповану територію, - суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу позивачу ОСОБА_1 на в`їзд на тимчасову окуповану територію разом з неповнолітніми синами ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження, без згоди батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набрання рішення суду законної сили.

Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу, що позивачем ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги щодо надання дозволу на переміщення неповнолітніми дітьми лінії зіткнення без зазначення маршруту слідування до місця (пункту) призначення. Суд зауважує, що виходячи зі змісту п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердж. постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367, обов`язкова нотаріальна згода одного із батьків на виїзд дитини з тимчасово окупованої території України не передбачена. Також, суд зазначає, що чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на поїздки неповнолітніх дітей за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду з зазначенням конкретного виїду / в`їзду. За таких обставин, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру спірних відносин, - суд вважає за доцільне надати позивачу дозвіл на в`їзд разом з дітьми до тимчасово непідконтрольної території та чітко зазначити місце такого прямування - м. Донецьк, оскільки саме для відвідування близьких, які проживають в зазначеному місці позивачем і було подано розглядуваний позов.

Визначаючи строк дозволу на в`їзд позивача разом з дітьми до тимчасово непідконтрольної території до м. Донецька (один рік з дня набрання рішення суду законної сили), - суд враховує, що відповідно до роз`яснень Міністерства з питань тимчасово окупованих територій і внутрішньо переміщених осіб дія дозволів для перетину лінії розмежування складає 1 рік.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

На підставі ч. 2, 3 ст. 313 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 1, 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року, керуючись ст. ст. 13, 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мирноградської міської ради про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітніми дітьми без згоди, супроводу батька - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на в`їзд на тимчасову окуповану територію м. Донецьк Донецької області разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набрання рішення суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 21.10.2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відомості в матералах справи відсутні, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Мирноградської міської ради Донецької області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9

Суддя