Номер провадження: 22-ц/813/776/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі його філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2011 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі його філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2013 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 269 082 доларів США, що було еквівалентно 2 149 884,45 гривень та 243 978,75 гривень, стягнуто судові витрати в рівних частинах з кожного у загальному розмірі 1 820 гривень.

12 вересня 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі його філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів по даній справі.

Посилаючись на те, що згідно відповіді Другого Приморського ДВС в м. Одесі ГТУЮ в Одеській області на запит АТ «Ощадбанк» щодо ходу виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів №2/1522/11191/11 від 31.12.2015р. вбачається, що 25 квітня 2018 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та згідно поштового реєстру від 05.05.2018р. направлено відповідну постанову разом із оригіналом виконавчих листів №2/1522/11191/11 від 31.12.2015р. виданих Приморським районним судом м. Одеси на адресу стягувача - м. Одеса, вул . Базарна, 17, та повторно до примусового виконання не пред`являлися.

Враховуючи зазначені обставини, виконавчі листи було втрачено при поштовій пересилці, а тому ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі його філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаною заявою та просило суд задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року вимоги заяви задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 10.06.2019 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено положеннями ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі №6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року). З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Як вбачається з п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009р. (заява №40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, колегія суддів вважає, що судове рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, перешкоджає подальшому руху справи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Тому, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно - логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов`язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред`явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 269 082 доларів США, що еквівалентно 2 149 884,45 гривень та 243 978,75 гривень, атакож стягнуто судові витрати в рівних частинах з кожного у загальному розмірі 1 820 гривень.

На виконання вищевказаного рішення суду, 31 грудня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи про стягнення вищевказаної заборгованості, які направлено для виконання до Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

25 квітня 2018 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та згідно поштового реєстру від 05 травня 2018 року направлено відповідну постанову разом із оригіналом виконавчих листів №2/1522/11191/11 від 31.12.2015 року виданих Приморським районним судом міста Одеси на адресу стягувача - м. Одеса, вул. Базарна, 17.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при поштовій пересилці оригінали виконавчих листів було втрачено, а тому є законні підстави для видачі його дубліката.

Тому, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд безпідставно задовольнив заяву Банку, не приймається до уваги за таких підстав.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.

Згідно положень ст. 8 Конституції України у яких визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року №2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на виконання рішення суду, що є складовою частиною здійснення правосуддя, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги наданий Банком документ у підтвердження втрати виконавчого листа, що є законною підставою для видачі дубліката виконавчого листа по даній справі.

Крім того, колегія суддів вважає, що в даному випадку недбалість осіб, які здійснювали поштове пересилання або, як стверджує скаржник у своїй апеляційній скарзі, неналежне виконання своїх обов`язків працівниками банку, не може служити підставою для позбавлення Банку права на виконання судового рішення.

В порушення принципу цивільного судочинства - змагальності сторін, скаржником ОСОБА_1 не спростовані доводи Банку, тому є законні підстави для задоволення заяви.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що боржника не було повідомлено судом про розгляд заяви про видачу дублікатів виконавчих листів, колегія суддів відхиляє так як вони не ґрунтуються на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Так на час постановлення оскаржуваної ухвали діяла редакція ЦПК України від 15.12.2017 року в якій визначено порядок розгляду заяви про видач дубліката виконавчого листа, зокрема в п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що про видачу дубліката виконавчого документа постановлюється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Вимог про повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року не містить.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що у даному випадку немає підстав вважати, що судом першої інстанції порушені права боржника на участь в судовому засіданні.

Відтак, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення заяви Банку.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про розгляд заяви Банку про видачу дублікату виконавчого листа.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про те, що, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 10 червня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко