П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15" жовтня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 264/1769/19

Номер провадження 22-ц/804/2760/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «Місто для людей Маріуполь»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Маріуполь» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 серпня 2019 року головуючого судді Іванченко А.М. із складанням повного тексту судового рішення 02 вересня 2019 року по цивільній справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної здоров`ю,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Маріуполь» ( далі ТОВ «Місто для людей Маріуполь») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Позов мотивовано тим, що 07 березня 2018 року, приблизно о 08-30 г., він вийшов з під`їзду будинку за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , зійшов з порогу та різко послизнувшись впав на льодовій поверхні, яка не була оброблена протиожеледною сумішшю або посипаною піском. Внаслідок падіння він отримав травму у вигляді закритого осколкового чрезвертельного перелому правого стегна зі зміщенням. За весь час на лікування було витрачено кошти в розмірі 24 347,65 грн. Забезпечення належного утримання та благоустрою відповідної території пішохідної тротуарної доріжки біля будинку АДРЕСА_1 має здійснювати ТОВ «Місто для людей Маріуполь». Однак, у зв`язку із неналежним забезпеченням здійснення відповідачем своїх обов`язків щодо ліквідації ожеледі шляхом посипанням дорожнього покриття у пішохідній зоні, ОСОБА_1 отримав фізичну травму, яка призвела до тривалого розладу здоров`я. Крім того, через отриману з вини відповідача травму, позивач пережив сильний психологічний стрес, тривалий час лікувався, переносив фізичний біль та страждання, був позбавлений можливості вільно рухатись, обслуговувати себе самостійно, що призводило до душевних страждань та приниження гідності. Відшкодовувати завдану шкоду добровільно відповідачем було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача витрати на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 24 347,65 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Місто для людей Маріуполь» на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 23 840,13 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Місто для людей Маріуполь» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що згідно п. 1.1.4 Переліку складових послуги з управління багатоквартирним будинком та періодичності їх надання, періодичність робіт з підмітання або обслуговування снігу, посипання території піском у зимовий період здійснюється за необхідністю. Згідно акту виконаних робіт від 07 березня 2018 року, роботи по зсуванню снігу, посипанню території піском за адресою проспект АДРЕСА_1 виконані, скарг від мешканців вказаного будинку не надходило. Необхідності зазначення часу виконання робіт, формою вказаного акту, а також нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг не передбачено. Крім того, про присутність двірника 07 березня 2018 року на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 зазначав і сам позивач у зверненні на ім`я міського голови від 16 травня 2018 року. Також зазначено, що відповідно до відповіді Маріупольської гідрометеорологічної обсерваторії, 07 березня 2018 року були складні погодні умови, а судом взагалі не досліджувалося питання, щодо вжиття позивачем усіх необхідних заходів безпеки при пересуванні під час сильної ожеледиці та слабкої ожеледі. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що ліки, копії чеків на придбання яких надано позивачем, могли бути використані також і для лікування перелому у дружини позивача. До того ж, до позовної заяви позивачем була надана копія виписки, у якій була зазначена інша адреса проживання хворого, та вказана виписка була завірена завідуючим відділенням, підпис якого було засвідчено печаткою іншого лікаря. Наданий позивачем акт від 23 червня 2018 року не є документом, складеним відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженому постановою КМУ від 22 березня 2001 року № 270, та складений через 3,5 місяці після падіння позивача і без залучення представника відповідача, однак судом першої інстанції визнано вказаний акт належним доказом та прийнято до уваги. Щодо порушення норм матеріального права, зазначено, що суд у рішенні посилається на Закон України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до преамбули якого, вказаний закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Відповідач не є власником чи балансоутримувачем об`єктів благоустрою, а призначений лише управителем багатоквартирних будинків. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», поняття управителя багатоквартирного будинку, його права, обов`язки та відповідальність визначені саме цим законом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, зазначаючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення здійснена належна оцінка наданим сторонами по справі доказам та прийнято рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Місто для людей Маріуполь»,що діє за довіреністю ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Дорошенко М.А. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1, ч.2, ч.5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 26 вересня 2017 № 184 управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, призначено ТОВ «Місто для людей Маріуполь».

02 жовтня 2017 року між ТОВ «Місто для людей Маріуполь» та співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, в особі директора Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, укладено договір про утримання будинків і споруд, прибудинкової території.

Згідно п.7.1 договору, переможець конкурсу зобов`язаний надавати послуги своєчасно і належної якості з дотриманням вимог правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог п.п.1, 3 ст.25 договору, переможець конкурсу несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання ними своїх обов`язків; за невиконання та/або неналежне виконання умов договору.

Пунктом 1.1.4 Додатку № 3 до договору, до Переліку складових послуг з управління багатоквартирним будинком, зазначено підмітання або зсування снігу, посипання території піском, у зимовий період за необхідністю.

Відповідно до п.п.1, 3 п.14.11 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 року №6/8-616, зимове прибирання повинне забезпечувати нормальних рух пішоходів та транспорту і включати зокрема: 1) підмітання та зсування снігу. Роботи з прибирання снігу та льоду повинні розпочинатися з настанням снігопаду. Від снігу та льоду в першу чергу очищаються сходи, тротуари, пішохідні доріжки, дороги до під`їздів жилих будинків, місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, люки водопровідних і каналізаційних колодязів; 3) усунення слизькості. Під час ожеледиці необхідно посипати тротуари, переходи через вулиці, місця зупинок транспортних засобів, спуски, підйоми речовинами, що виключають ковзання. Боротьба з ожеледицею на проїзній частині та тротуарах здійснюється шляхом посипання піском, піщано-солевою сумішшю або шлаком.

Отже, встановлено обов*язок ТОВ «Місто для людей Маріуполь» забезпечення належного утримання та благоустрою відповідної території пішохідної тротуарної доріжки біля будинку АДРЕСА_1.

Також встановлено,що відповідно до акту від 23 червня 2018 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1 та перехожою , 07 березня 2018 року прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 , а саме територія від третього під`їзду до кута будинку, від ожеледиці прибрана не була, у зв`язку з чим асфальт був як скло. Потерпілий ОСОБА_1 , виходячи із під`їзду АДРЕСА_1 , спустився з прибудинкових сходинок, зробив два - три кроки і різко впав. Після чого через сильну біль самостійно піднятись не зміг, сусіди занесли його в під`їзд та викликали швидку.

Згідно довідки КЗ «Маріупольська міська лікарня №1» № 100, ОСОБА_1 , 07 березня 2018 року о 09-00 г. впав біля будинку, звернувся за медичною допомогою о 10-40 г. цього ж дня із діагнозом: закритий осколковий чрезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням. Госпіталізовано до травматологічного відділення.

Відповідно до змісту виписки № 232 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «Маріупольська міська лікарня №1», ОСОБА_1 поступив в стаціонар 07 березня 2018 року із діагнозом закритий осколковий чрезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням, де знаходився до 28 березня 2018 року. Травма отримана 07 березня 2018 року приблизно о 08-30 г., впав у дворі будинку. 15 березня 2018 року проведена операція МОС правого стегна конструкцією PFNA . Призначено лікування: трамікс, віносол, омник, Л-лізина есцинат, процитракал, левофлоксацин, процитракал, фуросемід, магнікор, артрокол, аналгін, димедрол, ксаефокам, налбуфін, деницеф, реосорбіакт, трісоль, глюкоза, новопврин, етамзілат, Ліо гель. Після виписки рекомендовано приймати процитракал, виключити навантаження на ногу до двох місяців.

З медичної карти стаціонарного хворого № 2630/232 ОСОБА_1 , встановлено фіксування перебігу лікування, хід проведеної операції МОС правого стегна конструкцією PFNA, протоколи знеболення, листок лікарських призначень. Згідно рахунку-фактури, чеків та квитанцій, за час лікування ОСОБА_1 були витрачені кошти на набір для остеосинтезу проксимального відділу стегнової кістки ПФНА в сумі 14 800 грн., на обслуговування в розмірі 148 грн., на придбання ліків, відповідно до призначень у виписці № 232 в сумі 5 545,61 грн., на придбання спеціальних засобів обіходу ходунків, туалетного стільця «OSD» в сумі 998,52 грн. та 2 348 грн.

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 направив скаргу на бездіяльність ТОВ «Місто для людей Маріуполь» з приводу отриманої травми, однак відповіді не отримав.

16 травня 2018 року ОСОБА_1 направив скаргу міському голові на співробітників та керівництво ТОВ «Місто для людей Маріуполь» з приводу отриманої травми.

У відповіді від 31 травня 2018 року, в.о. директора Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, роз`яснив, що за інформацією ТОВ «Місто для людей Маріуполь» для відшкодування шкоди необхідно надати карточку з травмпункту, висновок про отримання травми та місця падіння, акт про стан дороги з вказівкою наявності льоду в місці падіння.

В листі ТОВ «Місто для людей Маріуполь» від 29 травня 2018 року, роз`яснили ОСОБА_1 про необхідність для відшкодування завданої шкоди, надання карточки з травмпункту із зазначенням причин травми, висновок про отримання травми та місця падіння, акт про стан дороги з вказівкою наявності льоду в місці падіння. Однак, 11 липня 2018 року ТОВ «Місто для людей Маріуполь» на повторне звернення ОСОБА_1 з питання відшкодування шкоди, рекомендували звертатись до суду.

Згідно відомостей Маріупольської гідрометеорологічної обсерваторії від 24 квітня 2019 року, 06 березня 2018 року з 00-00 г. до 24-00 г. вид явища- ожеледиця ; 07 березня 2018 року з 00-00 г. до 09-00 г. вид явища - сильна ожеледиця, з 04-30 г. до 09-00 г.- слабка ожеледь.

З відповіді Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22 травня 2019 року вбачається, що ними не фіксувався нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1

22 травня 2019 року КНП ММР «Маріупольська міська лікарня №1» надано інформацію, згідно якої, інформація про ОСОБА_1 внесена до облікової документації, затвердженої діючими наказами МОЗ України. Відповідь щодо факту повідомлення/неповідомлення Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради з приводу нещасного випадку, надана не була.

Задовольняючи частково позовні вимоги,посилаючись на ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, суд першої інстанції належним чином встановив й місце падіння позивача (зокрема і з медичних документів ) та причинний зв*язок між бездіяльністю ТОВ « Місто для людей Маріуполь» та наслідками такої бездіяльності ( не усунення ожеледі шляхом посипання дорожнього покриття ), що призвело до падіння позивача та заподіяння позивачу шкоди здоров*я,заподіяння матеріальної шкоди,розмір якої належним чином доведений та документально підтверджений . При визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди судом враховано принципи розумності,виваженості і справедливості,в результаті чого зменшено розмір заявленої моральної шкоди з 15 000 грн. до 10 000 грн. При цьому судом першої інстанції було ретельно досліджено та оцінено позицію відповідача та відхилено призначення позивачу препаратів : картемадин, гепарин, норглакс, лизоформин, бояришника настойка, венодіол, гемотран, лотарди на суму 507, 52 грн. Крім того,суд надав оцінку доводам відповідача щодо акту виконаних робіт, підписаного представником «Єврокомунсервіс» та двома мешканцями будинку, за березень 2018 року, згідно якого по АДРЕСА_1 , 07 березня 2018 року виконані роботи по підмітанню/зсуванню снігу, посипання території піском, та зазначив ,що вказаний доказ не є належним підтвердженням відсутності вини з боку відповідача, оскільки в акті відсутній точний час виконання робіт та ліквідації наслідків ожеледиці. Крім того, відомості зазначені в акті спростовуються іншими доказами, долученими до матеріалів справи, а також поясненнями свідків. Відповідачем не доведено, що шкода, завдана здоров`ю позивача, була завдана не з вини ТОВ «Місто для людей Маріуполь». В той же час, акт про нещасний випадок від 23 червня 2018 року, суд визнав належним доказом та прийняв його до уваги, враховуючи, що ОСОБА_1 проходив тривале лікування і не міг пересуватися, що позбавляло його можливості збирати докази та завчасно оформити акт про нещасний випадок. ТОВ «Місто для людей Маріуполь» вимагаючи від позивача акт про нещасний випадок та стан дороги, у своїх рекомендаціях не виявляли бажання бути присутніми у його складанні. Крім того , суд обгрунтував посилання представника відповідача на відсутність акту форми НТ та можливість позивача самостійно звернутись до районної адміністрації з приводу проведення розслідування нещасного випадку та зазначив,що згідно п.6 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року, лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою формою до районної держадміністрації. Після чого, відповідно до п.п.7, 9, 10 Порядку утворюється комісія з розслідування нещасного випадку, яка і складає акт за формою НТ. Вказаним порядком встановлений обов`язок лікувально-профілактичним закладам повідомляти органи державної районної адміністрації про нещасні випадки. Позивач неодноразово звертався із скаргами до Маріупольської міської ради при якій діє Кальміуська районна адміністрація, однак розслідування нещасного випадку проведено так і не було, що підтверджується відповіддю Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22 травня 2019 року. Отже, розслідування нещасного випадку не проводилось не з вини позивача, крім того в ході судового розгляду наданими доказами встановлені причини, наслідки та винні особи у вищевказаному випадку. Здійснюючи оцінку доказів в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку , що відповідач не виконав вимоги нормативних актів щодо дотримання правил благоустрою, а саме 07 березня 2018 року на 08-00 г. не було здійснено ліквідацію ожеледі, посипанням шляхів прибудинкової зони біля будинку АДРЕСА_1, внаслідок чого було завдано шкоди здоров`ю позивача. На підтвердження своєї позиції відповідач належних доказів не представив,а сама позиція протирічить іншим матеріалам справи,тому вказані доводи відповідача були відхилені.

З викладеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й апеляційний суд, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином розглянуті позовні вимоги та докази, надані на їх доведення.

При цьому,апеляційний суд не може погодитись з доводами відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу.

Відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Положеннями ЦК України визначено, що факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий і особа, яка завдала шкоди. За загальним правилом, шкода відшкодовується особою, яка завдала таку шкоду за умови якщо вона не доведе відсутності своєї вини.

В той же час обов`язок щодо належного доведення таких своїх посилань в ході розгляду справи відповідачем не виконано.

Крім того , в ході розгляду належним чином встановлений причинний зв`язок між бездіяльністю відповідача ТОВ «Місто для людей Маріуполь» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що на прибудинковій території по АДРЕСА_1 07 березня 2018 року о 08 -00 г. не було здійснено ліквідацію ожеледі шляхом посипання дорожнього покриття , що призвело до падіння позивача, отримання ним перелому правого стегна зі зміщенням , що, свідчить про заподіяння ТОВ «Місто для людей Маріуполь», як виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій , позивачу матеріальної шкоди.

Судом були детально досліджені усі докази та матеріали, надані сторонами на підтвердження їх позиції, та дана їм відповідна правова оцінка, з чим також погоджується й апеляційний суд .

Критично відноситься апеляційний суд до доводу скаржника про те, що судом не доведено факту спричинення матеріальної шкоди у встановленому розмірі, оскільки такі посилання не відповідають дійсності. На підтвердження понесених фінансових витрат на оплату медичних препаратів за призначенням лікаря ,спеціальних засобів обіходу , позивачем надано рахунок-фактуру,квитанції, чеки на суму 23 840,13 грн. При цьому відповідачем не було належним чином спростовано вказаних доказів, у зв`язку з чим підстав для їх неприйняття апеляційний суд не вбачає.

Між ТОВ «Місто для людей Маріуполь « та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 02 жовтня 2017 року укладено договір про утримання будинків і споруд,прибудинкової території ,та саме відповідач несе відповідальність за утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку. Посилання суду першої інстанції на Закон України « Про благоустрій населених пунктів» не вплинуло на правильність викладених висновків .

Належну оцінку дав суд першої інстанції й факту спричинення позивачу моральної шкоди, як і встановленню належного розміру її відшкодування. За таких умов підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Не спростовують належності та законності оскаржуваного рішення суду й інші доводи апеляційної скарги,які фактично зводяться до переоцінки доказів,досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на досліджені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,379,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Маріуполь» - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2019 року .

Судді: