РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/3179/19

Провадження№2/751/889/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до Республіки Болгарія через Республіки Молдова та Румунія без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 12.07.2019 року по 23.07.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 28.12.2007 року позивачка перебувала у шлюбних відносинах із відповідачем, який розірвано 09.09.2010 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріально не допомагає. Донька з 2013 року є учасницею «Зразкового художнього колективу» хореографічного колективу народного танцю «Квітка» Чернігівського обласного палацу дітей та юнацтва. Даний колектив запрошено на ІІІ Міжнародний конкурс-фестиваль «Kitten art time», який проходитиме у Республіці Болгарія з 14.07.2019 року по 21.07.2019 року. Дитина бажає разом із своїм колективом приймати участь у вказаному фестивалі, тому позивач має намір дозволити керівнику гуртка ОСОБА_4 супроводжувати її доньку за кордон. Отримати добровільну згоду відповідача на виїзд дитини за кордон не представилось можливим з тих підстав, що з моменту розірвання шлюбу сторони припинили спілкування. Поїздка ОСОБА_3 до Болгарії на Міжнародний фестиваль здійснюється з метою культурного та освітнього виховання дитини, для спілкування з підлітками з інших країн, які мають спільний інтерес, пов`язаний з любов`ю до танцю. Крім того хореографія танцю не проста, за короткий час керівники колективу не зможуть замінити ОСОБА_3 у більшості постановках і дитина хвилюється, що може підвести колектив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.05.2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з тим, що відповідач не повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив у встановлений судом строк не подав.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.09.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.6).

Під час шлюбу у сторін народилась дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 02.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна (а.с.5).

ОСОБА_1 проживає із неповнолітньою дитиною - ОСОБА_3 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 має намір забезпечити культурне та освітнє виховання доньці ОСОБА_3 , яка є учасницею «Зразкового художнього колективу» хореографічного колективу народного танцю «Квітка» Чернігівського обласного палацу дітей та юнацтва та має брати участь у ІІІ Міжнародному конкурсі-фестивалі «Kitten art time», який проходитиме у Республіці Болгарія з 14.07.2019 оку по 21.07.2019 року, однак дитина не має можливості виїхати з України до Республіки Болгарія без дозволу батька дитини ОСОБА_2 .

Згідно списку вихованців, виданого Обласним палацом дітей та юнацтва від 15.05.2019 року № 01-23/105, ОСОБА_3 входить до «Зразкового художнього колективу» хореографічного колективу народного танцю «Квітка», який братиме участь у ІІІ Міжнародному конкурсі-фестивалі «Kitten art time» м. Кітен, Болгарія, 14-21 липня 2019 року (а.с.21).

У добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 не бажає надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 .

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за межі України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, а також підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 7 та 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Отже, відповідач своєю поведінкою порушує права та інтереси дитини, що дає право позивачу отримати дозвіл на його оформлення за відсутності згоди батька дитини на підставі рішення суду, для здійснення свого права та виконання обов`язку як матері, що ґрунтується на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд з метою культурного та освітнього виховання дитини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 3, 18 Конвенції про права дитини, статтями 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 141, 150, 151, 153, 155, 157, 257 Сімейного кодексу, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтями 5, 259, 265, 268, 273, 310-314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на територію Республіки Болгарія, Республіки Молдова та Соціалістичної Республіки Румунія в період із 12.07.2019 року по 23.07.2019 року, без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2019 року

Суддя С. М. Ченцова