ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2019 року

м. Харків

справа № 646/7903/18-ц

провадження № 22ц/818/2697/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року у складі судді Шелест І.М.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований в Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №357.

Вказала, що від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що з листопада 2016 року сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршилися, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри, про що свідчать неприязні стосунки між ними, постійні сварки.

Вважала, що надання строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки наведені обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому надання строку для примирення лише погіршить стан їхніх з позивачем відносин, у зв`язку з чим необхідно розірвати шлюб.

Зазначила, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, припинили проявляти турботу один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін.

Вказала, що малолітня дочка, після розірвання шлюбу, залишиться проживати з нею.

Просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 липня 2014 року в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

25 березня 2019 року до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_2 із заявами про залишення позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без руху та про надання строку для примирення подружжя.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року заяву ОСОБА_2 про надання строку для примирення подружжя та залишення позову без руху - задоволено частково; надано подружжю строк для примирення до 25 вересня 2019 року; провадження у справі зупинено; розгляд справи призначено на 25 вересня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку в подальшому уточнила, та просила скасувати оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала доводи позову. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в позові вона чітко вказала, що з листопада 2016 року сімейні стосунки між нею та позивачем погіршилися, спільне життя не склалося, надання строку для примирення не виправить стан їх шлюбних відносин; що за фактом спричинення ОСОБА_2 їй тілесних ушкоджень відкрито кримінальне провадження № 0000632 від 11 березня 2019 року за частиною 1 статті 125 КК України; що спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів.

29 травня 2019 року від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що ОСОБА_2 вважає ухвалу суду першої інстанції законною, а апеляційну скаргу - необгрунтованою.

При цьому посилався на те, що інформація, зазначена ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, не відповідає дійсності; що у листопаді 2016 року та в подальшому у їхній сім`ї були добрі стосунки. Вони з дружиною та неповнолітньою дочкою жили разом, підтримували шлюбні відносини та разом доглядали за дитиною; що події, викладені у копії витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, насправді видумані, а вказана копія не завірена та крім неї відсутні будь-які докази щодо описаних подій; що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Вказав, що на сьогодні він проживає окремо від дружини та дочки, які мешкають у оселі його тещі, яка постійно створює конфлікти та намагається їх із дружиною розлучити, налаштовує його дружину та дочку проти нього, однак він хоче, щоб їх спільна із ОСОБА_1 дочка росла в повноцінній сім`ї.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що з огляду на наявність у подружжя неповнолітньої дитини, з метою можливого збереження їх сім`ї слід визнати необхідним надання подружжю строк для їх примирення на 6 місяців до 25 вересня 2019 року, у зв`язку з чим провадження у справі зупинити.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 липня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований в Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №357 (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_3 (а. с. 6).

26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

25 березня 2019 року до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_2 із заявою про залишення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без руху, яка ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року залишена без задоволення.

Крім того, 25 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про надання строку для примирення подружжя, яку ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року - задоволено та надано подружжю строк для примирення до 25 вересня 2019 року, провадження у справі зупинено.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2019 року за заявою ОСОБА_1 до Реєстру внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України у зв`язку з тим, що 04 березня 2019 року, у вечірній час, ОСОБА_2 , знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1

Відповідно до пункту 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України, передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (частина 7 стаття 240 ЦПК України).

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення (частина 7 статті 240 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Виходячи з комплексного аналізу наведених норм, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність надати сторонам строк для примирення та, відповідно, зупинити провадження.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та просив суд призначити строк на примирення, на підставі чого судом першої інстанції постановлено ухвалу про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі відповідно до вимог процесуального Закону. Наведені ж апелянтом обставини щодо характеру взаємовідносин між нею та відповідачем не можуть обґрунтовувати наявність підстав для невжиття судом заходів для примирення сторін.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про погіршення між сторонами сімейних стосунків з 2016 року, невдалі спроби примирення та відкрите кримінальне провадження за фактом спричинення ОСОБА_2 дружині тілесних ушкоджень не є предметом апеляційного перегляду та не можуть бути взяті судовою колегією до уваги, оскільки відповідно до вимог статті 353 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку окремо від рішення підлягає ухвала лише в частині зупинення провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, оскільки це є обов`язком суду, а не правом. Зупиняючи провадження у справі, суд не порушив завдання та принципи цивільного судочинства щодо розумності строків розгляду справи, оскільки статтею 251 ЦПК України чітко окреслені випадки, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а у статті 253 Кодексу визначені строки, на які зупиняється провадження у справі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд не вбачає порушення судом першої інстанції вимог процесуального права, отже відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року.