ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м. Харків

справа № 638/3217/19

провадження № 22-ц/818/2596/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року в складі судді Хайкіна В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

20 березня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на транспортні засоби, що перебувають у власності ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) ВАЗ 2105 (1982), зелений, № дв. НОМЕР_16, № куз. НОМЕР_2; НОМЕР_17, НОМЕР_24, 26.01.1993; 2) ВАЗ 2105 (1983), червоний, № дв.НОМЕР_18, № куз. НОМЕР_4; НОМЕР_5, НОМЕР_25, 16.02.1993; 3) ГАЗ 24 (1974), чорний, № куз. НОМЕР_7, №шас. НОМЕР_19; НОМЕР_8, НОМЕР_26, 26.06.1992; 4) ВАЗ 2108 (1987), бежевий, № дв.НОМЕР_20, №куз. НОМЕР_10; НОМЕР_11, НОМЕР_27, 02.02.1993; 5) ВАЗ 2104 (1985), червоний, №дв. НОМЕР_21, № куз.НОМЕР_12; НОМЕР_13, НОМЕР_28, 25.03.1993; 6) HYNDAI TUCSON, (2007), чорний, №дв. НОМЕР_22, №куз. НОМЕР_23; НОМЕР_1 , НОМЕР_29, 15.12.2007.

В обґрунтування заяви зазначив, що він надав відповідачу позику у розмірі 19 800 доларів США, що підтверджується розпискою від 18 лютого 2015 року. У свою чергу відповідач ігнорує будь-які вимоги позивача про повернення грошових коштів. 07 листопада 2017 року ним було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, на підставі чого внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

09 червня 2018 року на його чергову вимогу відповідач в рахунок погашення боргу повернув позикодавцю 50 доларів США, що документально підтверджується написом на розписці.

14 грудня 2018 року позивачем було надіслано вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 19 750 доларів США, що підтверджується фіскальним чеком № 040 та поштовим описом № 040, однак відповідач відмовився від отримання конверту, що підтверджується написом на конверті із відбитком поштового штемпеля.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення повної суми позики, змінив телефонні номери, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту ускладнить чи зробить неможливим виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що висновок суду про ненадання заявником підтвердження вартості майна, на яке він просить накласти арешт, є безпідставним, оскільки позивачем до заяви про забезпечення позову було додано розрахунок вартості транспортних засобів, які перебувають на праві власності відповідача. Призначення автотоварознавчої експертизи у даному випадку вважає недоцільним, оскільки її проведення займає тривалий час, тому позивач для визначення середньої ринкової вартості майна звернувся до Інтернет-Сайту та провів аналіз вартості транспортних засобів, аналогічних тим, що знаходяться у власності відповідача.

Вказує, що вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби є необхідним і обґрунтованим, оскільки відповідач може відчужити належне йому на праві власності майно третім особам з метою виконання покладеного на нього зобов`язання, а гроші витратити на власний розсуд. Неприйняття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначив також, що загальна сума транспортних засобів, які є власністю відповідача, становить 18 299 доларів США, що є меншою за ціну позову, яка становить 20 530,8 доларів США.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби є необхідним і обгрунтованим, оскільки відповідач може відчужити, належне йому на праві власності майно, третім особам з метою не виконання покладеного на нього зобов`язання, а гроші витратити на власний розсуд. Неприйняття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У зв`язку з чим він просить накласти арешти на транспортні засоби, що перебувають у власності ОСОБА_2 , а саме:

1) ВАЗ 2105 (1982), зелений, № дв. НОМЕР_16, № куз. НОМЕР_2; НОМЕР_17, НОМЕР_24, 26.01.1993;

2) ВАЗ 2105 (1983), червоний, № дв.НОМЕР_18, № куз. НОМЕР_4; НОМЕР_5, НОМЕР_30, 16.02.1993;

3) ГАЗ 24 (1974), чорний, № куз. НОМЕР_7, №шас. НОМЕР_19; НОМЕР_8, НОМЕР_26, 26.06.1992;

4) ВАЗ 2108 (1987), бежевий, № дв.НОМЕР_20, №куз. НОМЕР_10; НОМЕР_11, НОМЕР_27, 02.02.1993;

5) ВАЗ 2104 (1985), червоний, №дв. НОМЕР_21, № куз.НОМЕР_12; НОМЕР_13, НОМЕР_31, 25.03.1993;

6) HYNDAI TUCSON, (2007), чорний, №дв. НОМЕР_22, №куз. НОМЕР_23; НОМЕР_1 , НОМЕР_29, 15.12.2007.

До того ж, з розрахунку вартості транспортних засобів, які є власністю відповідача, вбачається, що загальна сума транспортних засобів (18299 доларів США) менша за ціну позову, яка становить 20530,8 доларів США.

Факт належності вказаних транспортних засобів відповідачу підтверджується довідкою МВС України Регіонального сервісного центру в Харківській області від 11 квітня 2019 року.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду у справі є спір з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за борговою розпискою.

Отже, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням встановлених судом обстави колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, при вирішенні цього питання апеляційний суд звертає уваги на те, що серед передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України видів забезпечення позову такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріали справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи позивача не містять достатніх даних.

Спосіб забезпечення позову у вигляді арешту на транспортні засоби не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами в розумінні ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки порушує права відповідача на користування автомобілями, власником яких на даний час він є.

Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, предмету спору, характеру спірних правовідносин, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін достатнім для забезпечення позову у даному випадку є такий вид забезпечення позову як заборона відчуження вказаних позивачем транспортних засобів, що належить відповідачу на праві власності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, при цьому обравши інший спосіб забезпечення позову, передбачений ч.1 ст.150 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року- скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а саме:

ВАЗ 2105, 1982 року випуску, зеленого кольору, номер кузову НОМЕР_2 ; державний номерний знак НОМЕР_3 ;

ВАЗ 2105, 1983 року випуску, червоного кольору, номер кузову НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ;

ГАЗ 24, 1974 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 ;

ВАЗ 2108, 1987 року випуску, бежевого кольору, номер кузову НОМЕР_10 , державний номерний знак НОМЕР_11 ;

ВАЗ 2104, 1985 року випуску, червоного кольору, номер кузову НОМЕР_12 , державний номерний знак НОМЕР_13 ;

HYUNDAI TUCSON, 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_15 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 11 червня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко