ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18207/18

Номер провадження 22-ц/816/2995/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року у складі судді Бичкова І.Г., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», 25 вересня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку.

Уточнивши вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати, в тому числі вихідну допомогу, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 41337 грн 45 коп.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 вересня 2018 року по 26 лютого 2019 року включно у сумі 26351 грн 36 коп з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, зменшивши суму стягнення у цій частині з 41337 грн 45 коп до 40837 грн 45 коп, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення в цій частині з 26351 грн 36 коп до 15456 грн 18 коп (з послідуючим утриманням податку з доходу фізичних осіб та військового збору).

Апеляційна скарга мотивована тим, що обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача необхідно проводити, виходячи із встановленого на підприємстві триденного робочого тижня за період з 26 вересня 2018 року (перший робочий день товариства після звільнення позивача) по 26 лютого 2019 року (останній робочий день товариства, що передує дню ухвалення рішення), що становить 61 робочий день, та середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 253 грн 38 коп .

Також вказує, що копія розрахункового листа, яка додана до позовної заяви, не завірена належним чином, та Індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу, не є належними та допустимими доказами підтвердження заборгованості із заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, відповідач сам видав позивачу розрахунковий лист при звільненні, вказавши суму заборгованості, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100 = 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, що є підставою для стягнення суми заборгованості на користь позивача та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 25 вересня 2018 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 4-7, 8).

Згідно з наданою позивачем копією розрахункового листа за вересень 2018 року, виданого їй роботодавцем, заборгованість підприємства із заробітної плати становить 41337 грн 45 коп (а.с. 10).

Також судом встановлено, що наказом генерального директора ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21 березня 2014 року № 75, в товаристві з 26 травня 2014 року встановлено режим неповного робочого тижня з робочими днями: понеділок, вівторок, середа.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано те, що на підприємстві діє неповний робочий тиждень з трьома робочим днями на тиждень, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, однак судом не правильно визначена кількість робочих днів для стягнення середнього заробітку та неправильно було обраховано розмір середньоденної заробітної плати позивача, який визначено у сумі 411 грн 74 коп, виходячи з трьохденного робочого тижня.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до апеляційної скарги надало довідку від 19 березня 2019 року № 16-07/415, в якій зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача без вирахування ПДФО та військового збору становила 253 грн 38 коп (а.с. 40).

Крім того, визначаючи кількість днів та період, за який підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 26 вересня 2018 року по 26 лютого 2019 року, суд першої інстанції помилково визначив 64 робочих дні, включивши до цього періоду два святкові дні, які не можуть бути включені до періоду розрахунку.

Число робочих днів за період з 26 вересня 2018 року по 26 лютого 2019 року, згідно з графіком роботи підприємства, встановленим Наказом генерального директора ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» № 75 від 21 березня 2014 року, становить 62 робочі дні, відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за цей період становить 15709 грн 56 коп (253 грн 38 коп х 62 дні), а не 26351 грн 36 коп, як визначив суд першої інстанції.

Суд першої інстанції не перевірив наданий позивачем розрахунок середньоденної заробітної плати, у зв`язку з чим визначив суму середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 117 КЗпП України у завищеному розмірі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 вересня 2018 року по 26 лютого 2019 року у сумі 15709 грн 56 коп, з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі неналежних і недопустимих доказів, не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, за змістом ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Як убачається з матеріалів справи, 05 грудня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою витребувано з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» довідку про розмір заборгованості із заробітної плати позивача із зазначенням середньоденного заробітку та розрахунком вихідної допомоги (а.с. 19). Вказана ухвала надіслана відповідачу для виконання, отримана ним 11 грудня 2018 року (а.с. 21), проте довідку суду надано не було.

Тому судом першої інстанції було вирішено справу на підставі наданих позивачем доказів і розмір заборгованості із заробітної плати позивача визначений до стягнення відповідно до суми вказаної у розрахунковому листку, виданому самим товариством.

За таких обставин, колегія судів апеляційного суду вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги про визначення до стягнення іншої суми заборгованості із заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність врахування при ухваленні рішення даних, зазначених в Індивідуальних відомостях Пенсійного фонду України про застраховану особу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції на такі докази в своєму рішенні не посилається як на підставу для задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15709 грн 56 коп, з послідуючим утриманням податків і обов`язкових платежів.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик