Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 308/4151/16-ц

провадження № 61-29610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Лев» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 03 квітня 2017 року у складі судді Бенца К. К. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Фазикош Г. В., Кожух О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Лев»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (далі - ПАТ «Укргазпромбанк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Лев» (далі - ТОВ «Лев») з позовом, у якому просила визнати поруку за договором поруки від 18 квітня 2012 року, укладеним між нею та ПАТ «Укргазпромбанк», припиненою.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 18 квітня 2012 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Лев», останнє отримало кредитні кошти шляхом надання відновлювальної кредитної лінії в рамках ліміту в сумі 370 000 грн на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 17 квітня 2013 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним 18 квітня 2012 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та

ОСОБА_1 , відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання солідарно з позичальником відповідати за виконання умов кредитного договору.

4. 29 серпня 2014 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Лев» укладено додаткову угоду №6 до договору банківського кредиту, умовами якої встановлено для боржника з 29 серпня 2014 року підвищену відсоткову ставку в розмірі 26% та встановлено строк кредиту до 14 серпня 2015 року.

5. Позивач вважає, що надана нею порука є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, у зв`язку з пропуском банком передбаченого цією нормою шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки договором поруки не встановлено строку її припинення, а з рішення Господарського суду Закарпатської області від 07 серпня 2015 року вбачається, що позичальник ТОВ «Лев» не виконував належним чином умови договору банківського кредиту з 15 вересня 2014 року. Тобто, кредитор повинен був протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням пред`явити вимоги до поручителя про виконання солідарного з боржником зобов`язання та у цей же строк звернутися до суду.

6. У вказаний строк кредитор вимогу до поручителя не пред`явив з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, у зв`язку з чим порука вважається припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

7. Також позивач посилається на припинення поруки з підстави, передбаченої частиною першою статті 559 ЦК України, у зв`язку з припиненням зобов`язання ТОВ «Лев» перед ПАТ «Укргазпромбанк» за договором банківського кредиту, оскільки рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року у зв`язку з невиконанням ТОВ «Лев» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ «Укргазпромбанк». Отже, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, припинено зобов`язання і за договором поруки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано припиненим правовідношення за договором поруки від 18 квітня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укргазпромбанк».

9. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов`язання сторін за договором банківського кредиту від 18 квітня 2012 року припинилися, у зв`язку з набранням законної сили судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ «Укргазпромбанк» права власності на іпотечне майно, яким банк задовольнив свої вимоги до

ТОВ «Лев», в сумі 502 398,81 грн, а тому правовідношення за договором поруки, укладеним між позивачем та ПАТ «Укргазпромбанк» припинено на підставі частини першої статті 559 ЦК України, у зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укргазпромбанк» відхилено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

11. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані.

12. Апеляційний суд також погодився з висновком суду першої інстанції про те, що припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України не може бути застосовано, оскільки не свідчать про припинення правовідносин поруки в цілому, а стосуються лише окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту частини (ануїтетних платежів). Враховуючи, що порука припинена на підставі частини першої статті 559 ЦК України, позов підлягає до задоволення саме з цих підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі договорів про відступлення права вимоги від 27 липня 2017 року та від 31 липня 2017 року, укладених з ПАТ «Укргазпромбанк», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Лев», а також за договорами, укладених в його забезпечення, зокрема, за договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 , та договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_4

15. Заявник указує на помилковість висновків суду що кредитор задовольнив свої вимоги, оскільки 30 вересня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення у справі №308/7848/15-ц, яким задоволено позов ПАТ «Укргазпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з останньої на користь ПАТ «Укргазпромбанк» заборгованість за договором банківського кредиту від 17 вересня 2012 року у розмірі 502 398,81 грн. Вказане рішення є невиконаним.

16. 25 березня 2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 308/7850/15-ц, яким частково задоволено позов ПАТ «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ЛЕВ» за договором банківського кредиту шляхом визнання права власності на нерухоме майно. Вказане судове рішення також не виконано, зокрема, право власності досі на предмет іпотеки належить ОСОБА_4

17. Аргументом касаційної скарги також указано те, що судами не враховано, що за умовами договору припинення зобов`язань по кредитному договору наступає у разі повного виконання позичальником та кредитором взятих на себе зобов`язань. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, тому наявність судових актів не припиняє грошових зобов`язань боржника й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, пені й інших втрат, передбачених договором.

18. Касаційна скарга містить посилання на те, що судами передчасно визнано факт задоволення вимог банку за договором банківського кредиту, а також визнання цього договору припиненим, оскільки основне зобов`язання у вигляді кредитного договору, не є припиненим та відсутні будь які інші, підстави припинення поруки, які передбачені статтею 559 ЦК України. Договір поруки не може бути визнаним припиненим.

Доводи інших учасників справи

19. У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_1 , заперечує проти доводів ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та просить залишити ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

20. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року поновлено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

22. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24. У травні 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

25. Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року вирішено розглянути справу в складі п`яти суддів.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

26. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

28. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

29. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30. 18 квітня 2012 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Лев» укладено договір банківського кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого ТОВ «Лев» отримав кредитні кошти шляхом надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 370 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22 % річних, з кінцевим терміном повернення в строк до 17 квітня 2013 року.

31. Цього ж дня, 18 квітня 2012 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за умовами якого, в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Лев» щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, в іпотеку банку передано підвальні приміщення за адресою:

АДРЕСА_1 . Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_1 , на підставі укладеного 18 квітня 2012 року договору поруки, яким передбачено, що порука діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

33. 29 серпня 2014 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Лев» укладено додаткову угоду №6 до договору банківського кредиту, умовами якої встановлено для боржника з 29 серпня 2014 року підвищену відсоткову ставку в розмірі 26 % та встановлено строк повернення кредиту до 14 серпня 2015 року.

34. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором з метою задоволення вимог банку до ТОВ «Лев», шляхом визнання за ПАТ «Укргазпромбанк» права власності на предмет іпотеки.

35. За змістом вказаного судового рішення, банк задовольнив свої вимоги до ТОВ «Лев» в сумі 502 398,81 грн, шляхом визнання за собою права власності на предмет іпотеки вартістю 635 579,00 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

36. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

37. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуальногоправа і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

38. Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання припиненим договору поруки. Позивач обґрунтувала вимоги збільшенням обсягу відповідальності поручителя та у зв`язку з пропуском банком передбаченого цією нормою шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

39. Відповідно до положення частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

40. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

41. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов`язаний з боржником певними зобов`язальними відносинами, але є самостійним суб`єктом у відносинах з кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

42. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

43. Чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості або звернення стягнення на предмет іпотеки не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника або майнового поручителя (з метою задоволення вимог за рахунок забезпечувального обтяження) не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено.

44. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про дострокове стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни, однак основне зобов`язання сторін не припиняється.

45. Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

46. ЦК України не віднесено до підстав припинення зобов`язання закінчення строку дії договору, а відтак, припинення строку дії основного договору, забезпеченого порукою, не є підставою припинення поруки.

47. Разом з тим, наявність рішення суду про дострокове стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору, а тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлено договором поруки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

48. Отже, дострокове закінчення строку дії кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту закінчення строку кредитування, в тому числі дострокового. Тому за таких умов у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день закінчення строку дії договору, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після закінчення строку кредитування, зокрема у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

49. Порука не припиняється за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент задоволення вимоги про дострокове виконання кредитного договору.

50. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

51. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

52. Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

53. Така правова позиція вже висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

54. Вирішуючи питання про чинність поруки та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, за наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яке є невиконаним, неправильно застосував норми матеріального права, якими визначено перелік підстав припинення зобов`язання, та дійшов передчасних висновків про припинення правовідносин поруки між банком і поручителем за частиною першою статті 559 ЦК України, допустивши суттєву неповноту у з'ясуванні дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах, не надав оцінки умовам кредитного договору та договору поруки щодо обсягу зобов`язання, не з`ясував, з якого часу відбулося прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором з погашення тіла кредиту та процентів, а також, чи пред`являв банк вимогу до поручителя в межах встановленого строку, та чи припинилась порука за окремими платежами або в цілому, зокрема з підстав, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, на які посилався позивач.

55. Крім того, не перевірено, чи скористався банк правом пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України, чи відбулось настання строку виконання договору в повному обсязі у зв`язку із зверненням банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухваленням відповідного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року, чи виконано це судове рішення та не досліджено і не перевірено розмір заборгованості, в рахунок погашення якої ухвалено дане рішення.

56. Із наведеного слідує, що наявність фактичних обставин, з якими позивач пов`язував підстави припинення поруки і настання відповідних наслідків, підлягало встановленню судом у цій справі з правильним визначенням характеру спірних правовідносин і вирішенням питання про правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, що є обов`язком суду (пункти 3 та 4 частини першої статті 214 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судами).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

57. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

58. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

59. Оскільки суд апеляційної інстанції не перевірив і не встановив фактичних обставин справи, зокрема щодо підстав, з якими позивач пов`язує припинення зобов`язань поруки, неправильно застосував норми матеріального права щодо підстав припинення зобов`язань, ухвалене апеляційним судом рішення, не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому, в силу положень статті 411 ЦПК Українипідлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись статтями 400, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

2. Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 серпня 2017 року скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська