Провадження № 2/201/1339/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Приватний нотаріус Дніпровського МНО Ричка Юлія Олександрівна, Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 ( треті особи Приватний нотаріус Дніпровського МНО Ричка Ю.О., Соборний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. № 3-5).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 . ОСОБА_4 . (діє на підставі ордеру ДП №1482/000024 від 28.11.2018р. - а.с.№25) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 27).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.12.2018р. було відкрито провадження і відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. №28).

18.03.2019р. до суду надійшов відзив відповідача (а.с. № 90-93).

09.04.2019р. до суду надійшло клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки в ході розгляду будуть заявлені клопотання про допит свідків та призначення у разі необхідності судової почеркознавчої експертизи (а.с. № 96).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.04.2019р. в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 100).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського МНО Ричка Ю.О. (реєстровий №2383 від 29.10.2018р.), яким запропоновано стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 07.09.2018р. в сумі 353324,80 грн., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент вчинення виконавчого напису між ним та стягувачем ОСОБА_2 в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська існував спір щодо стягнення суми за договором позики від 07.09.2018р. (справа №201/10013/18), розгляд якого не закінчено, а тому розмір заборгованості не можна вважати безспірним. Отже, при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у безспірному порядку, відповідач приховав наявність між сторонами спору щодо стягнення коштів за договором позики, що у свою чергу виключало можливість здійснення стягнення у безспірному порядку. На підставі викладеного позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського МНО Ричка Ю.О. від 29.10.2018р. (зареєстровано в реєстрі за №2383) таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

18.03.2019р. до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_5 Д.В ОСОБА_6 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить суд в задоволенні позову відмовити та в обґрунтування своїх заперечень зазначив проте, що 29.10.2018р. з метою повернення наданих у позику коштів (за укладеним з позивачем договором позики від 07.09.2018р.), відповідач звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Ричка Ю.О., якою на підставі договору позики, строк виконання якого настав, був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №2383 про стягнення з боржника грошових коштів в сумі 353324,80 грн., що на день вчинення напису було еквівалентно 12500 дол.США. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані оригінал договору позики, а також вимога до боржника про повернення виданої суми, яка свідчила про те, що кошти за договором боржником не повернуті. Отже, вчинення виконавчого напису відбувалося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів приватному нотаріусу) свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (а.с. №90-93).

14.05.2019р. від представника позивача ОСОБА_7 (діє на підставі ордеру від 28.11.2018р. а.с. № 25) до суду надійшли заперечення на заяву представника відповідача про зупинення провадження у справі, в якій представник заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що в обґрунтування своєї заяви представник змістовно так і не навів жодних аргументів, які б визначали неможливість розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до вирішення спору про визнання договору позики недійсним. В цій самі заяві представник позивача просив вирішити заяву без його участі (а.с. № 115).

14.05.2019р. до суду надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_8 (діє за договором про надання правової допомоги від 22.11.2018р. а.с. № 56-57) про зупинення провадження у справі №201/13146/18 до набрання законної сили рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №200/17527/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, додатково до якої була додана заява представника відповідача від 14.05.2019р. В цій заяві представник відповідача так просив судове засідання 14.05.2019р. проводити без його участі (а.с. №111-113,114).

Ухвалою суду від 14.05.2019р. (без виходу до нарадчої кімнати) в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_8 про зупинення провадження у справі №201/13146/18 було відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав, які б визначали неможливості розгляду справи №201/13146/18 до вирішення цивільної справи №200/17527/18, яка перебуває в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, враховуючи, що справи не є взаємопов`язані між собою та предмет доказування є різним.

На адресу третіх осіб - приватного нотаріуса ДМНО Ричка Ю.О. та Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області судом було надіслано копію позову з додатками, копії ухвал судді Ткаченко ОСОБА_9 від 07.12.2018р. та 10.04.2019р., судові повістки (а.с. № 28, 29-32, 100-101,104-105), відповідачем було направлено копію відзиву (а.с. № 90-95), проте треті особи своїм правом на надання суду заяв, клопотань, письмових пояснень не скористалися.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи (а.с. № 101, 100, 101, 105-105), надані письмові заяви позивача і відповідача по суті справи, з яких вбачаються їх позиції, заперечення щодо позовних вимог, які є предметом розгляду у справі, заяви представників позивача та відповідача від 14.05.2019р. (а.с № 114, 115), розглянуте 14.05.2019р. клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі, в задоволенні якого відмовлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті 14.05.2019р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для винесення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України (в нашому випадку відповідач був обізнаний з предметом розгляду у даній справі та зі змісту відзиву на позов та клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. № 90-93, 111-112) вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнаються).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07.09.2018р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Ковальовою Є.Є. за реєстровим №716, за умовами якого ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_10 гроші в сумі 350 000 грн. що є еквівалентом 12500 дол.США, без сплати процентів за користування вказаною сумою із строком виплати боргу по 06 жовтня 2018р. (а.с. №19).

29.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Ричкою Ю.О. було вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за № 2383), яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 07.09.2018р., який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського МНО Ковальовою Є.Є. (зареєстровано в реєстрі №716), строк повернення за яким настав 06.10.2018р. в сумі 353324,80 грн., що станом на день вчинення виконавчого напису за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 12500 дол.США. (а.с.№ 16).

Виконавчий напис це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безпірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі за №6-887цс17: «З урахуванням приписів ст.ст15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Враховуючи, що згідно ч.7 ст.82 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, при винесенні рішення суд керується наявними в справі доказами, яким надано оцінку в сукупності з доводами та запереченнями сторін та приходить до висновку про відсутність на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису умови безспірності зобов`язань боржника перед стягувачем та наявність спору щодо заборгованості, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, про відсутність безспірності вимог стягувача станом на момент вчинення виконавчого напису свідчить саме той факт, що станом на 29.10.2018р. (дата вчинення виконавчого напису) в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вже перебувала цивільна справа №201/10013/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 07.09.2018р. (а.с. № 117-118), та виходячи зі змісту відзиву відповідача проти позову, ОСОБА_1 , заперечуються обставини щодо укладеного договору позики та отримання грошових коштів, розгляд справи не закінчено, у цій справі заявлено клопотання про зупинення провадження до вирішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи № 200/17527/18 (а.с. № 119-120).

Отже, на момент вчинення виконавчого напису, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 353324,80 грн, що станом на день вчинення виконавчого напису за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 12500 дол.США, був невирішений по суті спір щодо стягнення боргу в сумі 350000 грн., що є еквівалентом 12500 дол.США за договором позики від 07.09.2018р. в судовому порядку.

При зверненні стягувача до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, відповідна обставина була прихована.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису від 29.10.2018р. (зареєстрований в реєстрі за №2383) таким, що не підлягає виконанню з підстав вчинення його з порушення вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», оскільки на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість боржника була спірною, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а отже підлягають задоволенню.

Що стосується заходів забезпечення позову, вжитих судом під час розгляду даної цивільної справи, то слід зазначити наступне.

Ухвалою судді ОСОБА_11 від 13.12.2018р. було задоволено заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 та було вжито заходи забезпечення позову (а.с.№10 виділених матеріалів). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2019р. ухвала від 13.12.2018р. була скасована та в її задоволенні відмовлено (а.с.№42-443 виділених матеріалів).

Крім того, ухвалою судді Ткаченко Н. ОСОБА_12 від 26.02.2019р. вдруге були вжиті заходи забезпечення позову (а.с.№86). Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася і заяв про скасування цих заходів від сторін не надходило до суду.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені, заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.02.2019р., діють відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили і згідно ч. 8 ст. 15 8ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1089грн. (704грн. 80коп. за подачу позовної заяви (а.с.№2) та 384грн. 20коп. за подачу заяви про забезпечення позову від 22.02.2019р. (а.с.№69)).

Судовий збір в розмірі 352грн. 40коп., сплачений позивачем при подачі заяви про забезпечення позову, що надійшла до суду 10.12.2018р., стягненню на користь позивача не підлягає, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2019р. у задоволенні цієї заяви відмовлено (а.с.№42-43 виділених матеріалів).

На підставі викладеного, керуючись ст. 87 Закону України «Про нотаріат», правовою позицією, яка викладена ВСУ у справі за №6-887цс17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( треті особи Приватний нотаріус ДМНО Ричка Юлія Олександрівна, Соборний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною від 29.10.2018р. (зареєстровано в реєстрі за №2383), відповідно до якого було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 07.09.2018р. в сумі 353 324,80 грн., що станом на день вчинення виконавчого напису за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 12500 дол.США таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1089 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.