Єдиний унікальний номер 227/1467/19 Номер провадження 22-ц/804/2353/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.,

суддів: Папоян В.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати(справа № 227/1467/19, суддя Мацишин Л.С., повний текст рішення складений 03 липня 2019 року в м. Добропілля Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень - липень 2017 року у розмірі 26315,58 грн. та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 4741,65 грн., з утриманням із цих сум передбачених законом податків та зборів.

В обґрунтування позову посилалась на те, що після реорганізації 08 липня 2016 року структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, її було переведено до Виробничого підрозділу «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». 10 липня 2017 року видано наказ про звільнення її з роботи з 17 липня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день її звільнення була нарахована, але по теперішній час не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по липень 2017 року та відповідно до наданих позивачем розрахунків заробітна плата складає: за березень 2017 року - 4459,37 грн., за квітень 2017 року - 3275,61 грн., за травень 2017 року - 3275,61 грн., за червень 2017 року - 0,00 грн., за липень 2017 року - 15304,99 грн., що разом становить 26315,58 грн. Сума заборгованої компенсації станом на 08 квітня 2019 року, тобто на день звернення до суду з даним позовом, становить 4741,65 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень - липень 2017 року в розмірі 23 777,24 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 1 921,03 грн., заборгованості по заробітній платі за квітень 2017 року у сумі 3 275,61 грн., заборгованості по заробітній платі за травень 2017 року у сумі 3 275,61 грн., заборгованості по заробітній платі за липень 2017 року, з врахуванням 8 241,84 грн. компенсації за невикористану відпустку та 6 753,60 грн. вихідної допомоги при звільненні, у розмірі 15 304,99 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 3 793,76 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року у розмірі 1 921,03 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 682,15 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилось Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також неправильним застосуванням норм матеріального права,просило скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимогОСОБА_1 .

Зокрема,апелянт зазначив, що він не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Науково-правовим висновком Торгово - промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» входив до Регіональної філії «Донецька залізниця`Акціонерного товариства «Українська залізниця» та здійснював господарську діяльність на території окремих районів Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження.

Відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, затверджених наказом від 05 грудня 2008 року № 489 Державного комітету статистики «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистки праці», а саме: наказів (розпорядження) про прийняття на роботу; наказів (розпорядження) про надання відпустки; наказів (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); табеля обліку використання робочого часу; розрахунково - платіжної відомості працівника не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки Науково-правовому висновку Торгово - промислової палати України, та не правомірно ухвалив рішення на підставі паперів, складених та підписаних невідомими особами, після захоплення адміністративних будівель Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

02 жовтня 2019 року представник позивачаОСОБА_1. - адвокат Лаврищев В.В. надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу,в якому він зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просив залишити апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 156-165).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Оскільки дана справа є трудовою, ціна вказаного позову складає 31 057 грн. 23 коп., то апеляційну скаргу суд розглядає без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з 1990 року позивач працювала на різних посадах в Іловайській дистанції сигналізації та зв`язку Донецької залізниці, яке в подальшому змінило назву на «Іловайську дистанцію сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Донецька залізниця» (а.с.8-12). На підставі Наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 55/п від 18 липня 2005 року ОСОБА_1 було переведено електромеханіком з ремонту та обслуговування приладів зв`язку по 2 групі, а вже на підставі наказу №226 від 22 червня 2016 року цю посаду остаточно змінено на посаду електромеханіка дільниці ІІ групи «Іловайської дистанції сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Донецька залізниця». (а.с.10-11)

На підставі Закону України від 23 лютого 2012 року №4442-IV, Постанови КМУ від 25 червня 2014 року № 200 Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця», про у трудовій книжці 08 липня 2016 року зроблено відповідний запис. (а.с.11)

На підставі наказів ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2016 року №303 та наказу №1/ос від 07 липня 2016 року «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» «Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про що 08 липня 2016 року зроблено відповідний запис у трудовій книжці. (а.с.12)

17 липня 2017 року на підставі наказу № 6269/ДН-ос від 10 липня 2017 року, який долучено до матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено з посади електромеханіка дільниці ІІ групи бригади по технічному обслуговуванню та ремонту апаратури радіорелейного, високочастотного та низькочастотного зв`язку ремонтно-технологічної дільниці ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсації за 36 днів відпустки. (а.с. 12, 19)

На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та її розміру позивачем до позовної заяві надані розрахунки по заробітній платі за березень - липень 2017 року, які видані ВП ШЧ Іловайськ СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ЄРДПОУ 40150216. (а.с.28-32)

Згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року, ОСОБА_1 нараховано 4459,37 грн., сума до виплати - 3546,02 грн. (а.с.28)

Згідно відомостей про виплату грошей, наведених у видатковому касовому ордері № 2935 від 02 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 отримала заробітну плату за першу половину березня 2017року усумі 2021,44 грн. (а.с.62, 64)

Згідно розрахунку заробітної плати за квітень 2017 року, ОСОБА_1 нараховано 3275,61 грн., сума до виплати 2604,70 грн. (а.с.29)

Відповідно до розрахунку заробітної плати за травень 2017 року, ОСОБА_1 нараховано 3275,61 грн., сума до виплати 2604,70 грн. (а.с.30)

Згідно розрахунку заробітної плати за червень 2017 року, ОСОБА_1 нараховано 0,00 грн. (а.с. 31).

Відповідно до розрахунку заробітної плати за липень 2017 року, ОСОБА_1 нараховано 15304,99 грн., у тому числі і компенсація за невикористану відпустку на суму 8241,84 грн. (1144,70 грн. + 7097,14 грн.), вихідна допомога при звільненні 6753,60 грн., сума до виплати 12337,87 грн. (а.с. 32).

Також, позивач долучила до матеріалів справи копії табелів обліку використання робочого часу за березень 2017 року - липень 2017 року. (а.с.33 - 37).

Судом встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», який відповідачем не оспорюється, та те, що при звільненні зпідприємства остаточного розрахунку з позивачем проведено небуло, заборгованість по заробітній платі (нарахована), як заявлено позивачем, за період березня 2017 року по липень 2017 року становить 26315,58 грн.

Суд зазначив, що позивачотримала заробітну плату за першу половину березня 2017року всумі 2021,44 грн., яка без відрахування обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів становить 2538,34 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 2935 від 02 жовтня 2017 року, в якому позивачрозписалася особисто.

Відтак, на думку суду, стягненню за період березень-липень 2017 року підлягає сума заборгованості у розмірі 23777,24 грн., з вирахуванням суми до оподаткування.

Суд прийняв, як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати Науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 10 липня 2017 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає, але зазначив, що це не звільняє відповідача від взагалі проведення розрахунку з працівниками відповідно до трудового законодавства.

Також судом визначено, що при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 23777,24 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Отже, суд стягнув з відповідача в користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 777,24 грн, яка нарахована без утримань, а відповідача зобов`язав утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Суд не погодився з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та після проведення перерахунку визначив, що загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період березень - липень 2017 року становить 3793,76 грн.

У зв`язку з перерахунком, суд вважав, що позов в цій частині підлягає до задоволення частково та до стягнення належить компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 3793,76 грн.

При вирішенні справи суд посилався на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 97, 116, 117 КЗпП України, норми Закону України «Про оплату праці», та іншими нормативно - правовими актами, що регулюють спірні правовідносини.

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано задовольнив позов в частковому розмірі.

Апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду(окладу), про що й зазначено у наказі відповідача № 2366-ДНД від 17 березня 2017 року про встановлення простою для всіх працівників виробничих підрозділів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» - з 20 березня 2017 року (а.с. 162).

Апеляційний суд зазначає. що законодавством не покладено на позивача обов`язку здійснювати збереження документації (кадрової, первинної, бухгалтерської, технічної, договірної, податкової, архівної тощо), що стосується його трудових відносин з роботодавцем. Навпаки, саме відповідач, як роботодавець позивача, повинен вжити всіх необхідних заходів для збереження первинної документації.

Відповідачем не надано до суду будь яких доказів, які б підтверджували факт знаходження первинної документації з питань трудових відносин (у тому числі відносно розміру заробітної плати) із позивачем у будівлі Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68) або в інших містах на території зони проведення АТО.

Також апеляційний суд зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Що ж стосується твердження відповідача про ненадання належної оцінки науково-правовому висновку Торгово-промислової палати України, то апеляційний суд його відхиляє, оскільки суд першої інстанції у рішенні зазначив, що суд прийняв, як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати цей науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 10 липня 2017 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає, але дійшов висновку, що це не звільняє відповідача від проведення розрахунку з працівниками, відповідно до вимог трудового законодавства.

Довід апеляційної скарги стосовно ухвалення судом рішення на підставі паперів, складених невідомими особами, апеляційний суд також відхиляє, з огляду на наступне.

Наказ (розпорядження) № 6269/ДН-ос від 10 липня 2017 року (із зазначенням про виплату компенсації за 36 днів відпуски та вихідної допомоги) підписано в.о. начальника Дирекції залізничних перевезень В.О. Подлузським, який також підписав довідку про доходи ОСОБА_1 , розрахунок оплати середньої зарплати, оригінали яких додані до відзиву на позов, та знаходяться у матеріалах справи (а.с. 19, 62, 63).

Розрахунки заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року виконані з зазначенням всіх реквізитів відповідача, не містять місця для підпису посадових осіб відповідача, та завірені особистим підписом позивача (а.с. 28, 29, 30, 31, 32).

Табеля обліку використання робочого часу за період з березня 2017 року по липень 2017 року виконані з зазначенням всіх реквізитів відповідача, містять посади та фамілії посадових осіб відповідача, завірені особистим підписом позивача (а.с. 33, 34, 35, 36, 37).

Будь яких доказів та документів, які б спростовували надані позивачем документи, відповідачем до матеріалів справи не надано. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що надані позивачем документи оспорені в судовому порядку.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі належних та допустимих доказів, з додержанням вимог ст.ст. 76 - 80 ЦПК України.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заробітної плати за березень - липень 2017 року, наказу (розпорядження) № 6269/ДН -ос від 10 липня 2017 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 наявної суми заборгованості з виплати на користь позивача оплати простою, компенсації за 36 днівневикористаноїщорічноївідпустки, вихідної допомоги при звільненні,всього на суму 23 777,24 грн., з яких АТ «Укрзалізниця» зобов`язано утримати податки та інші обов`язкові платежі.

Також суд першої інстанції правильно визначив суму компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 3 793,76 грн.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала суду наказ (розпорядження) № 6269/ДН- освід 17 липня 2017 року про припинення з нею трудового договору (контракту) за п.1 ст.40 КЗпП України, в якому йдеться мова про необхідність виплати їй компенсації за 36 днів відпустки, вихідної допомоги, копії табуляграм (розрахунків заробітної плати за березень, квітень, травень, червень та липень 2017 року (а.с. 28 - 32), табеля обліку використання робочого часу (а.с. 33-37), які суд першої інстанції належно оцінив.

Проте, відповідач будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростував та в апеляційній скарзі зазначив лише заперечення проти документів, наданих позивачем.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заборгованості з заробітної плати, є помилковим, з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця».

Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Довід апеляційної скарги про наявність науково-правового висновку Торгово-промислової палати України, в якому йдеться мова про форс - мажорні обставини, не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці (в тому числі, оплати за час простою, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги) та компенсації за час затримки її виплати.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя М.С. Будулуца

Судді:

В.В. Папоян

О.В. Халаджи