Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/811/19

14 червня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката - Гандзюк І.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доЛанчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача - Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Натомість від селищного голови на адресу суду надійшов лист, в якому він просить дану справу слухати у відсутності їх представника та не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Ланчин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.5).

Батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.6).

Також в судовому засіданні достовірно встановлено, що акт виносу в натурі меж земельної ділянки від 27.05.1966 року засвідчує, що на підставі рішення виконкому Ланчинської селищної Ради депутатів трудящих №11 від 25.05.1966 року були встановлені в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 , та надано дозвіл на будівництво (а.с.13).

Виготовивши згідно архітектурно-планувального завдання проект, батько позивача збудував житловий будинок, в якому вони й проживали (а.с.11).

Також встановлено, що 02.03.2005 року, ОСОБА_2 склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № Д-178 та посвідчений нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Дремлюк В.В.

З даного заповіту вбачається, що усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, ОСОБА_2 заповів своєму синові ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі.

Даний заповіт, копія якого долучена до матеріалів справи, не змінювався і не відмінявся.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача - ОСОБА_2 помер, актовий запис № 87, що стверджується свідоцтвом про його смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.7).

Як вбачається із довідки приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцової Н.М. за № 227/02-14 від 09.04.2019 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно даної довідки, крім позивача по справі інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно немає (а.с.14).

Таким чином, інших спадкоємців, які б претендували на дане домоволодіння немає. Спору відносно данного спадкового майна немає.

В даний час позивач бажає оформити спадщину, а тому звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцової Н.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцової Н.М. за № 248/02-31 від 19.04.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що ним не було надано документ про право власності на домоволодіння на ім`я останнього, що свідчило б належність даного майна померлому.

Копія даної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії також долучено до матеріалів справи.

У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. Однак в зв`язку з відсутністю оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджували б належність вищевказаного майна спадкодавцю позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушений звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

На даний час реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась, що підтверджується довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 124 від 29.02.2019 року (а.с.10).

Судом також достовірно перевірено, що згідно довідки із земельно-кадастрової книги від 11.03.2019 року за №366/02.2-09 у користуванні ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка площею 0,1695 га., з яких 0,0995 га., для обслуговування житлових будівель і споруд.

З метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» було проведено обмір будівель і видано технічний паспорт (а.с.8-9).

Відповідач - Ланчинська селищна рада об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - не заперечує.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 19.06.2019 року.