ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4161/19
провадження № 2/753/4729/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Слаква О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ЦНАП Дарницької РДА у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що позивач разом із ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою крім позивача та третьої особи ОСОБА_3 , зареєстрований також колишній чоловік позивача ОСОБА_2 . Відповідач не проживає за місцем реєстрації в зазначеній квартирі з 2007 року, виїхав до м. Фастова Київської області на постійне місце проживання. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки відповідач не проживає з 2007 року у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач з 2007 року не мешкає за місцем реєстрації, комунальні послуги сплачувати не допомагає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

В судове засідання треті особи не з`явились, до суду подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2006 року, виданого ГУ житлового забезпечення в.о. КМР (КМДА).

У подальшому, згідно договору дарування 1/3 частини квартири від 26.05.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар належну відповідачу, на праві власності, 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Також, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 183 від 28.02.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.02.2008 року.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 16.11.2008 року за № 1250, ОСОБА_2 про живає у АДРЕСА_3 з 2007 року та сплачує комунальні послуги.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до довідки електронного реєстру територіальної громади м.Києва «ГІОЦ/КМДА» від 19.03.2019 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано будь-яких доказів, що відповідач не проживає в квартирі, яка належить на праві власності позивачу. Крім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач не проживає в квартирі з 2007 року, проте на підтвердження цього суду не було надано жодного належного та допустимого доказу.

Отже, судом не встановлено, що відповідач не проживає в квартирі, належній позивачу на праві власності, з 2007 року без поважних причин, хоча відповідач не є членом сім`ї позивача, а тому виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, враховуючи, що обов`язок доказування покладений на сторони, суд вважає не доведеним відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше року, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, а тому вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: