ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1881/19 Справа № 209/696/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є.Д. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Макарова М.О., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації прав на нерухоме майно міської ради м.Кам`янського, про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування завданих збитків,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач ОСОБА_4 на підставі договору дарування отримали від свого батька ОСОБА_6 в дар житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 388,1 кв.м.

Він отримав 2/3 частки будинку, а відповідач ОСОБА_4 1/3 частку вказаного будинку, ставши його співвласниками.

В квітні 2015 року йому стало відомо, що його незаконно позбавили права власності, оскільки при укладені договору оренди з ФОП ОСОБА_7 з`ясувалося, що даний житловий будинок на праві спільної часткової власності йому вже не належить.

Ним було встановлено, що 2/3 частки житлового будинку, які належали на праві спільної часткової власності йому, та 1/3 частка, яка належала відповідачу ОСОБА_4 , були передані у власність відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2007 року, який рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року був визнаний дійсним. Проте рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області це рішення було скасоване та в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним було відмовлено.

Посилаючись на те, що за час розгляду справи та вирішення питання стосовно визнання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння дійсним відповідач ОСОБА_1 , знаючи про незаконність володіння житловим будинком, передала у власність 2/5 частки даного житлового будинку відповідачу ОСОБА_4 та 3/5 частки відповідачу ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 576 від 28 липня 2015 року, що є порушенням його прав, а тому просив суд ухвалити рішення, яким витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 2/5 частки спірного житлового будинку на його користь; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 3/5 частки спірного житлового будинку на його користь; скасувати запис № 10578795 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що знаходиться у АДРЕСА_2 , в частці розміром 2/5; скасувати запис №10578815 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що знаходиться АДРЕСА_2 , в частці розміром 3/5; скасувати запис №10577674 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що знаходиться АДРЕСА_2 ; скасувати запис про проведення до 01 січня 2013 року державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_2 ; визнати за ним. право власності на 2/3 частки нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 завдані йому матеріальні збитки в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 , (місце проживання - АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_3 ) 1/15 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ).

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 (місце проживання - АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_5 ), 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Скасовано запис № 10578795 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_3 , на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в частці розміром 2/5.

Скасовано запис № 10578815 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_5 , на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в частці розміром 3/5.

Скасовано запис № 10577674 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , (місце проживання - АДРЕСА_5 ІПН НОМЕР_6 ), на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано запис про проведення до 01.01.2013 року державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 2/3 частки нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків відмовлено повністю.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з апеляційнимим скаргами. ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення в частинні задоволення позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі також ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали спірне майно у її власність за договором купівлі-продажу, тому відсутні підстави вважати, що майно вибуло із володіння попереднього власника не з його волі. Також зазначає, що ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності.

В свою чергу ОСОБА_2 зазначила, що вона проживає разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та є однією із співвласників спірного будинку, однак суд, не залучивши її до розгляду справи, вирішив питання про її права та обов`язки. ОСОБА_2 також наполягала на тому, що спірне нерухоме майно було передано у власність ОСОБА_1 з волі ОСОБА_3 та позивач брав участь у подіях навколо спірного нерухомого майна і зміні права власності.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому підтримує рішення суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено, що право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, розташований у АДРЕСА_2 , первинно було зареєстровано 04 листопада 2003 року за територіальною громадою м. Дніпродзержинська на підставі свідоцтва про право власності від 27 жовтня 2003 року, виданого Фондом комунальної власності м .Дніпродзержинська (реєстраційний номер: НОМЕР_7 ), що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 54, т.1).

03 березня 2004 року зареєстровано перехід права власності від територіальної громади м. Дніпродзержинська до ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2003 року, реєстр № 3708, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу Огнєвою Н.О., що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 54,т.1).

05 квітня 2007 року зареєстровано перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_4 (1/3 частина), ОСОБА_3 (2/3 частини) на підставі договору дарування від 29 грудня 2007 року, реєстр №1-5037, посвідченого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 54,т.1).

10 жовтня 2007 року зареєстровано перехід права власності від ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 54,т.1).

Після реконструкції за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на підставі свідоцтва про право власності від 31 травня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 54,т.1).

Згідно даних інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» інформація про зареєстроване право власності до 01 січня 2013 року за

ОСОБА_3 на 2/3 частини житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_2 , відсутня, що підтверджується листом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року (а.с. 52,т.1).

На підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2015 року право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано 2/5 частки за ОСОБА_4 , 3/5 частки за ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.02.2016 року (а.с. 12-15, т.1).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року, яке чинне на даний час, було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2007 року та скасоване вищезазначене заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2007 року, ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності (а.с. 90-91, т.1).

Відповідно до закріпленого в ст.387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року було скасовано заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2007 року, на підставі якого відповідачем ОСОБА_1 було набуто у власність частку у праві власності на житловий будинок, що належала ОСОБА_3 , та в подальшому була відчужена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд першої інстанції, керуючись ст.ст.203, 215, 317, 319, 330, 387, ч. 1 ст. 388 ЦК України прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали спірне майно у її власність за договором купівлі-продажу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року, зазначений договір купівлі - продажу не був нотаріально посвідчений та зареєстрований, тому є неукладеним та не створює жодних прав та обов`язків для сторін. Вибуття спірного майна із володіння позивача відбулося саме на підставі скасованого заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2007 року.

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо відсутності підстав вважати спірне майно таким, що вибуло із володіння попереднього власника не з його волі, підлягають відхиленню, оскільки вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Посилання в апеляційних скаргах на пропуск позивачем строку позовної давності також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки були предметом розгляду суду першої інстанції, їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів, додаткового правового аналізу не потребують, а зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона є однією із співвласників спірного будинку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зареєстрованого за нею права власності на спірний будинок апелянт не надає, тому є безпідставними посилання щодо порушення її прав оскаржуваним судовим рішенням.

Інші доводи апеляційних скарг щодо незаконності судового рішення висновки суду першої інстанції не спростовують, зводяться до необґрунтованої незгоди з висновками суду першої інстанції, якими надано об`єктивну оцінку доводам сторін на підставі вимог діючого законодавства та постановлено обгрунтоване судове рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04).

Враховуючи вищенаведене, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року - залишити без змін в оскаржуваній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: М.О.Макаров

О.В.Лаченкова