ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/950/19Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/817/801/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката - Жеребецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , інтереси якого представляє ОСОБА_8 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2019 року, ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст якого складений 1 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки .

В обгрунтування вимог посилався на те, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мшанецької сільської ради Зборівського району площею 2,0 га. В 2018 р. відповідачі самовільно захопили належну йому земельну ділянку, внаслідок чого заподіяли йому збитки у вигляді неодержаних доходів у 2018 році, а саме орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 7200 грн., яку він міг одержати від здачі в оренду земельної ділянки. Також він зазнав моральної шкоди, яка полягає у втраті майна, неможливості ним користуватися, зміні звичайного способу життя, що було необхідним для звернення до правоохоронних і контролюючих органів з метою відновлення своїх прав, яку позивач оцінює у 18 615 грн.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 36000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вказує на те, що зменшуючи розмір моральної шкоди з підстав недоведеності суд порушив норми матеріального права, оскільки визначаючи розмір моральної шкоди він виходив із характеру та обсягу душевних страждань, їх тривалості. Щодо майнової шкоди, то її розмір та упущена вигода у формі недоотриманої орендної плати підлягає стягненню у повному обсязі. Зазначає, що довідка ТОВ "Агроекопродукт" про розмір орендної плати за оренду земельної ділянки площею 2,0 га у 2018 році є належним та допустимим доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета спору та отримана в порядку, передбаченому законодавством.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

В силу вимог ст. 360 ч.3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В суді апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені у апеляційних скаргах.

Відповідачі апеляційну скаргу заперечили, рішення суду вважають законним і обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення , виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що неправомірним захопленням земельної ділянки позивача, йому завдано моральної шкоди, оскільки він був позбавлений права нею користуватись .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог належними і допустимими доказами.

Однак колегія суддів не погоджується з даними висновком суду .

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 03 листопада 2017 року є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області площею 2.0 га, кадастровий номер :01:001:1023, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно довідки ТзОВ «Агроекопродукт» (с. Кобзарівка Зборівського р-ну) орендна плата за оренду земельної ділянки площею 2,0 га у 2018 році становила 9000 грн.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у 2018 році самовільно захопили належну на праві власності позивачу земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1023 .

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилався на те, що через неправомірні дії відповідачів, які незаконно захопили його земельну ділянку він не зміг укласти договір оренди земельної ділянки 22 січня 2018 року, внаслідок чого зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7200 грн. як можливу орендну плату за період з січня 2018 року по 13.11.2018 року . Так, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є слідством такої протиправної поведінки.

Збитки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише тоді, коли особа могла реально отримати вигоду, якби не протиправна поведінка відповідача.

Отже, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є, серед інших, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (ст. 156 ЗК України).

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 03 листопада 2017 року є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області площею 2.0 га, кадастровий номер :01:001:1023 однак даною земельною ділянкою він не міг розпорядитись, оскільки відповідачі самовільно її зайняли та відмовлялись звільнити земельну ділянку.

У квітні 2018 р. позивач звернувся в органи поліції із заявою про самовільне захоплення його земельної ділянки. В ході перевірки проведеної Зборівським ВП ГУНП в Тернопільській області та Територіальним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у 2018 році самовільно захопили належну на праві власності позивачу земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1023 .

Щодо відповідачів було винесено постанови про притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що ОСОБА_9 як учаснику АТО була виділена земельна ділянка, власником якої він став 03 листопада 2017 року. Після отримання земельної ділянки у власність 22 січня 2018 року позивач мав намір укласти договір оренди земельної ділянки з ТзОВ ''Агроекопродукт'', однак договір не був укладений, оскільки відповідачі самовільно захопили його земельну ділянку, що позбавило його можливості укласти договір оренди та отримати прибуток у вигляді орендної плати за землю в сумі 7200 грн. за період з січня 2018 року по 13.11.2018 року. Договір оренди землі після повернення земельної ділянки відповідачами він уклав з ТзОВ ''Агроекопродукт'' 13.11.2018 року .

З довідки ТзОВ ''Агроекопродукт'' від 22.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_9 22 січня 2018 року та повторно 1 квітня 2018 року звертався з пропозицією укладення договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області площею 2.0 га, кадастровий номер :01:001:1023, однак договір не був укладений, оскільки земельна ділянка використовувалась іншими особами. Розмір орендної плати за 2018 рік складає 9000 грн.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.11.2018 року №28939885 вбачається, що позивач ОСОБА_9 уклав договір оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області площею 2.0 га, кадастровий номер :01:001:1023 з ТзОВ ''Агроекопродукт'' строком до 09.11.2025 року.

Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже на думку колегії суддів позивач довів, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди), а саме , можливого отримання орендної плати в сумі 7200 грн. за період з січня 2018 року по 13.11.2018 року не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідачі не здійснював протиправних дій щодо захоплення його земельної ділянки, внаслідок чого він не зміг укласти договір оренди земельної ділянки 22 січня 2018 року.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За даних обставин рішення суду в частині відмови в позовних вимогах щодо відшкодування матеріальних збитків підлягає до скасування з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи представника позивача, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив повністю позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає не обгрунтованими.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральних страждань, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, звернення за захистом свого порушеного права на вільне користування своєю власністю, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн.

Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судових витрат судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, згідно ч. 7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків.

Постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 7200 грн. матеріальних збитків .

Стягнути з в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, згідно ч.7 ст.141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Судді : О.Я. Міщій

М.В. Ходоровський