ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
31 травня 2019 року м. Чернівці
Справа №725/6954/18
Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Владичана А.І.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Андрушків С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича про визнання незаконним та скасування рішення конкурсної комісії, за апеляційною скаргою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 березня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Нестеренко Є.В.),
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року апеляційну скаргу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича залишено без задоволення. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року про задоволення позову ОСОБА_1 залишено без змін.
27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про розподіл судових витрат у справі, в якій просив вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за ведення справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 4100 грн.
Колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню частково.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних
____________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/532/19 Категорія 40
з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
До матеріалів справи приєднано договір про надання професійної правничої допомоги від 18 квітня 2019 року на представництво інтересів позивача у вказаній справі в суді апеляційної інстанції, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2. Розмір гонорару за виконання визначеної договором роботи (надання послуг) складає 4100 грн (а.с.136).
Актом виконаних робіт згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 27 травня 2019 року передбачено обсяг виконаних робіт: ознайомлення з апеляційною скаргою відповідача, попередня консультація - 0,5 години, вартість за годину роботи 600 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 2,5 годин, вартість за годину роботи 500 грн; опрацювання нормативно-правової бази та судової практики з приводу спірних правовідносин - 0,5 годин, вартість за годину роботи 600 грн; представництво інтересів у судовому засіданні - 1 година, вартість за годину роботи 2000 грн (а.с.143).
Згідно з наданим до апеляційного суду оригіналом квитанції від 27 травня 2019 року ОСОБА_1 на виконання договору про надання професійної правничої допомоги від 18 квітня 2019 року сплатив ОСОБА_2 4100 грн, (а.с.144).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема технічного запису судового засідання, представник позивача у відповідності до зазначених вище вимог процесуального закону перед судовими дебатами зробила відповідну заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду подала заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат у справі та відповідні докази витрат на правничу допомогу (а.с.142-144).
З протоколу судового засідання апеляційного суду вбачається, представник позивача ОСОБА_2 брала участь у судовому засіданні 1 годну 10 хвилин.
Відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, з останнього на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесені ним за час розгляду справи апеляційним судом.
Разом з тим, наявний у матеріалах справи розрахунок таких витрат та факт їх оплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням складності, обсягу та характеру наданої правової допомоги, принципів співмірності, справедливості та розумності судових витрат, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для стягнення з Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд
Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.
Головуючий А.І. Владичан
Судді: І.М. Литвинюк