Провадження № 2/219/357/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

14 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому 08 жовтня 2018 року уточнив, та в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2001 року. Відповідач ОСОБА_3 є його сином, ОСОБА_2 невісткою, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 онуками. Їх майна у квартирі немає, оскільки вони виїхали з квартири у 2009 році. Ніякої участі у витратах з оплати комунальних послуг та утримання житла вони не приймають. Факт реєстрації відповідачів порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідачів він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. У судовому засіданні від 04 березня 2019 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 23 травня 2019 року за № 15517 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання їх було повідомлено належним чином. 23 травня 2019 року за № 15439 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає. Справу просить розглянути без його участі. Зазначив, що дійсно він, його дружина ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають у квартирі по АДРЕСА_1 зі вказаного у позовній заяві періоду.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 , оскільки він є батьком її знайомого ОСОБА_8 . ОСОБА_9 її знайомий ОСОБА_10 проживав по АДРЕСА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_11 та двома синами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вони там проживали приблизно з 1997 року по 2009 рік. Вони жили у сусідньому під`їзді на третьому поверсі. У 2009 році вони перестали проживати у вказаній квартирі, коли ОСОБА_10 розійшовся з жінкою. Їй відомо, що власником квартири є батько її знайомого ОСОБА_14 .

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 207-Н від 02 липня 2001 року (а.с. 3) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 138951773 від 25 вересня 2018 року (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22 березня 2016 року, шлюб між чоловіком ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_2 розірвано, про що 27 червня 2003 року складено відповідний актовий запис № 217 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 20).

Рішенням Артемівської міської ради від 25 листопада 2015 року № 6/74-1322 вулицю Радянську перейменовано на вулицю Незалежності.

Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року

№ 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Артемівськ Донецької області було перейменоване на місто Бахмут Донецької області.

Згідно довідок Бахмутської міської ради, які надійшли до суду 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за реєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27-30).

До теперішнього часу у спірній квартирі залишаються зареєстрованими відповідачі, які у квартирі по АДРЕСА_1 не проживають тривалий час: ОСОБА_3 з квітня 2018 року, ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 2009 року, квартирою не цікавляться, оплату комунальних послуг не здійснюють, їх особистого майна та речей у квартирі немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема актом про не проживання від 01 жовтня 2018 року року (а.с. 19).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірній квартирі відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 2009 року, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 18, 42, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23 травня 2019 року.

Суддя Н.М. Медінцева