Справа №751/1912/16-ц
Провадження №2/751/686/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, урахуванням заяви про уточнення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-0AQ/011/2007 від 26.04.2007 року (а.с. 187), просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором № ML-0AQ/011/2007 від 26.04.2007 року в розмірі 35861,98 доларів США.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.04.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-0AQ/011/2007, згідно з умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 49995,00 доларів США строком до 26.04.2013 року зі сплатою фіксованої процентної ставки розмірі 12,49 % річних.

07.05.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 18.05.2007 року - додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 24.10.2008 року - додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 27.04.2009 року - додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 26.10.2009 року - додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 29.06.2010 року - додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, 26.11.2010 року - додатковий договір № 5 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, згідно з якими сторони домовились внести зміни та доповнення до умов кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року.

26.04.2007 року з метою повного та своєчасного виконання позичальником умов кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SR-0AQ/011/2007.

29.06.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 4 до Договору поруки № SR-0AQ/011/2007, 26.11.2010 року - додатковий договір № 5 до Договору поруки № SR-0AQ/011/2007, згідно з яким сторони домовились внести зміни та доповнення до умов Договору поруки № SR-0AQ/011/2007 від 26.04.2007 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 26.04.2007 року, станом на 20.01.2016 року у нього виникла заборгованість в розмірі 35862,98 доларів США.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором ML-0AQ/035/2007 від 08.11.2007 року - залишено без розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 232). В матеріалах справи наявна заява представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 116).

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що у задоволенні позову просить відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.04.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-0AQ/011/2007, згідно з умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 49995,00 доларів США строком до 26.04.2013 року зі сплатою фіксованої процентної ставки розмірі 12,49 % річних (а.с. 33-37).

07.05.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 41), 18.05.2007 року - додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 42), 24.10.2008 року - додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 43), 27.04.2009 року - додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 44-48), 26.10.2009 року - додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 49-51), 29.06.2010 року - додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 52-55), 26.11.2010 року - додатковий договір № 5 до кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року (а.с. 56-60), згідно з якими сторони домовились внести зміни та доповнення до умов кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року.

26.04.2007 року з метою повного та своєчасного виконання позичальником умов кредитного договору № ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SR-0AQ/011/2007 (а.с. 61).

29.06.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 4 до Договору поруки № SR-0AQ/011/2007 (а.с. 62), 26.11.2010 року - додатковий договір № 5 до Договору поруки № SR-0AQ/011/2007 (а.с. 63), згідно з якими сторони домовились внести зміни та доповнення до умов Договору поруки № SR-0AQ/011/2007 від 26.04.2007 року.

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до п.2.1.5.1 Додаткового договору №5 від 26.11,2010 року до Кредитного договору №ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року, у випадку невиконання Позичальником боргових зобов`язань чи невиконання Позичальником або Третіми особами Кредитного договору, цього Додаткового договору, Документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів, укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували в момент укладення Кредитного чи цього Додаткового договору, чи таких що будуть укладені в майбутньому, понад 30 (тридцять) календарних днів (надалі - Порушення зобов`язань), Сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право вручення вимоги про виконання Боргових зобов`язань у повному обсязі (надалі - Вимога), а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору та отримав Вимогу банку, у зв`язку з чим зобов`язаний погасити Боргові зобов`язання у повному розмірі протягом наступних 30 (тридцяти) календарних днів за останнім днем порушення строку зобов`язань (а.с. 56)

З Графіку погашення, що підписувався разом із Додатковим договором №5 26.11.2010 року вбачається, що Банк та Позичальник погодили наступний порядок виконання Позичальником кредитного договору:

У колонці під назвою «Залишок» Графіку погашення Банк та Позичальник погодили, що залишок за тілом кредиту станом на 26.06.2012 року повинен був становити не більше 31619,41 доларів США. З Витягу з Додатку 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 червня 2012 року вбачається, що залишок на 27.06.2012 складав 33732.81 доларів США (а.с. 81). Із цього ж таки Графіку вбачається, що станом на 26.01.2012 року сума поточного боргу за тілом по Кредитному договору 2 повинна була бути меншою, ніж 33732,81 доларів США.

З наведеного вбачається, що починаючи із 26.01.2011 року Позичальник однозначно не виконував боргові зобов`язання за кредитним договором №ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року.

Відповідно до п.2.1.5.1 Додаткового договору №5 від 26.11.2010 року через 30 (тридцять) календарних днів, Сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право вручення вимоги про виконання Боргових зобов`язань у повному обсязі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору та отримав Вимогу банку, у зв`язку з чим зобов`язаний був погасити Боргові зобов`язання у повному розмірі.

Виходячи із вищевикладеного 26.02.2012 року (наступний день після спливу 30-денного строку з дня порушення зобов`язання) є датою початку перебігу строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AQ/011/2007 від 24.04.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Для цілей посилання на текст Конвенції суди використовують офіційний переклад Конвенції українською мовою.

Обов`язковість застосування рішень Європейського суду для судів України випливає з міжнародних зобов`язань України, які вона взяла на себе, ратифікувавши Конвенцію та Протоколи до неї. адже у частині першій Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» прямо зазначається, що Україна повністю визнає «дію на своїй території статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикції Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Відповідно до статті 26 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів» 1969 р. (ратифікована Україною 14 травня 1986 р), закріплено, що «кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись» (pacta sunt servanda).

Відповідно до статті 27 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів» 1969 р. «учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору».

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до пункту 137 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11), яке є джерелом права та розміщене на офіційному сайті Верховної Ради України, дослівно «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), n. 51, Reports 1996- IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.»

В постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі N 6-68цс15 зазначено: «Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Оскільки позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_1 поза межами строків позовної давності, а саме 24 лютого 2016 року, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.

В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Так, у даній справі договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

Тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , оскільки порука на момент звернення до суду з цим позовом є припиненою у зв`язку зі спливом шестимісячного строку із дня виникнення у позивача права вимоги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко