Справа № 346/4543/18
Провадження № 2/346/246/19
07 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді: П`ятковського В. І.
за участю секретаря: Іванишин Х. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,
Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно Договору дарування, посвідченого 24 липня 1992 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Калиняк, зареєстрованого в реєстрі за № 1919, є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .
У вказаному будинку крім нього зареєстровані також його діти : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які тривалий час в будинку не проживають.
Вказує, що, відповідачі вже кілька років в будинку не проживають, оскільки разом з їх матір"ю виїхали за межі країни, де перебувають на даний час, будь-які їхні особисті речі в даному житлі відсутні, місце їх перебування не відоме, жодних засобів зв`язку з ними немає.
Реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє його, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для них таким, що необхідне для проживання проситв визнати відповідачів такими, що втратили право на користування ним.
05 лютого 2019 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом, а позовну вимогу щодо втрату права на житло ОСОБА_3 залишити без розгляду.
В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання також не з`явились з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялись в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Взявши до уваги заяву позивача, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
05 лютого 2019 року від позивача поступила заява про залишення його позову в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втартила право користування житлом, без розгляду.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що оскільки просьба позивача виражає його волю, не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, то її слід задовольнити.
Як видно із досліджених письмових доказів, згідно Договору дарування, посвідченого 24 липня 1992 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Калиняк, зареєстрованого в реєстрі за № 1919, є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.9-10).
Судом встановлено, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який заочним рішенням Коломийського міськраойнного суду від 15 грудня 2016 року розірвано (а.с.14).
В шлюбі у сторін народились діти : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 липня 2017 року ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Згідно довідки Товмачицької сільської ради Коломийсьокго району № 561 від 17 травня 2018 року в будинку за вищевказаною адресою, окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані його діти : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

На даний час в зазначеному житлвоому будинку відповідачка не проживає, так як в 2016 році разом із матір"ю, ОСОБА_4 , виїхала на проживання за межі країни і з того часу до будинку не поверталась, витрат на його утримання не несе.

Навені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , завіреними старостою села Товмачик Коломийського району 18 грудня 2018 року, згідно яких відповідачка близько трьох років в будинку позивача не проживає (а.с.80, 81).

Із відомостей акту обстежання житлового будинку від 18 грудня 2018 року за № 82, складеного комісією у складі виконуючого обов"язки старости села Григорчук, адміністратора ЦНАП Милитчук та діловода сільської ради Лисанюк, вбачається підтвердження посилання позивача проте, що відповідачка по місцю реєстрації не проживає (а.с.82).

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачів у житловому будинку порушує право позивача, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а будинок в якому відповідачі продовжують бути зареєстрованими покинутий ними добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 5, 264, 265, 268, 280-285, 354, 355 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.

Суддя П`ятковський В. І.