Справа № 466/1776/17 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2675/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: Козак ОСОБА_1 , представника ДП «Львівський державний

авіаційно-ремонтний завод» - Кузів Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», Національного агентства з питань запобігання корупції, Державного концерну «Укроборонпром» про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод»; Національного агентства з питань запобігання корупції; Державного концерну «Укроборонпром» про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що на підтвердження факту належності ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до юридичних осіб приватного права та відсутність у ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» ознак юридичної особи публічного права позивачем подано ряд доказів, які не були враховані судом першої інстанції. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, представник ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» - Кузів Ю.В.не заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не знайшов своє підтвердження факт, що державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» є юридичною особою приватного права, а заявником не надано жодного документально підтвердженого доказу, що державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» є юридичною особою приватного права.

Тобто, справа судом першої інстанції розглянута по суті.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною сьомою цієї статті Кодексу передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Як убачається зі змісту поданої ОСОБА_2 заяви про встановлення факту, такий йому потрібний для подальшого вирішення питання щодо необхідності подання або неподання ним декларації, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», як працівником ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод».

Проте жодних доводів про те, що будь-яка із заінтересованих осіб порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, у вказаній заяві немає.

Встановивши такі обставини, колегія суддів приходить до висновку, що встановлення такого факту не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказаний факт може бути встановлений судом, зокрема, під час розгляду справ, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та КУпАП, а не в окремому чи позовному провадженні за правилами цивільного судочинства. При цьому ця заява не може бути розглянута також за правилами будь-якого іншого виду судочинства.

Схожий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610 цс 18), який не враховано судом першої інстанції, всупереч вимогам частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», Національного агентства з питань запобігання корупції, Державного концерну «Укроборонпром» про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.10.2019

Головуючий

Судді