Справа № 449/650/17 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 22-ц/811/293/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М..,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідача ОСОБА_4., ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Перемишлянської міської ради Львівської області, з участю третіх осіб відділ Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області, Перемишлянський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій,-

встановила:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Перемишлянської міської ради Львівської області, з участю третіх осіб відділ Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області, Перемишлянський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій.

В обгрунтування позову покликався на те, що рішенням Перемишлянської міської ради Львівської області №120 від 26.12.2006 року передано йому безоплатну у власність земельну ділянку площею 0,0427 га для особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Звертає увагу, що у 2016 році Перемишлянське районне виробниче відділення Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру виготовило технічну документацію на вищезазначену земельну ділянку, в тому в числі акт прийому-передачі межових знаків на зберігання з відповідними абрисом земельної ділянки та з описом меж суміжних землевласників. 08.12.2016 року звернувся із заявою до Перемишлянської міської ради Львівської області щодо погодження меж землі ради з його земельною ділянкою та підписання вищезазначеного акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, згідно з абрисом земельної ділянки та описом меж суміжних землевласників. Однак, листом Перемишлянської міської ради від 19.12.2016 року йому у такому відмовлено, оскільки не відображено землі ПАТ "Ощадбанк", земельної ділянки на якій розміщена будівля тарного складу, межі якої не визначені та не визначено правовий статус та межі земельної ділянки, яка була виділена кооперативу "Індустрія" на підставі рішення виконавчого комітету Перемишлянської міської ради №163 від 26.08.1994 року.

Вважає, що відмова міського голови Перемишлянської міської ради Львівської області є неправомірною, суперечить нормам чинного законодавства України та перешкоджає йому здійснити приватизацію даної земельної ділянки.

Зазначає, що згідно кадастрового плану та абрису земельної ділянки по жодних із її меж дана земельна ділянка не межує із земельною ділянкою, яка перебуває у власності чи користуванні земельної ділянки ПАТ "Ощадбанк", тому жодного погодження меж від банку йому не потрібно. Щодо земельної ділянки, на якій розміщена будівля тарного складу, межі такої не визначені на теперішній час та не визначено правовий статус та межі земельної ділянки, яка була виділена кооперативу "Індустрія" на підставі рішення виконавчого комітету Перемишлянської міської ради №163 від 26.08.1994 року. Окрім цього, межі земельної ділянки кооперативу "Індустрія" погодженні, про що свідчить акт прийому - передачі межових знаків на зберігання і відсутність претензій з боку кооперативу "Індустрія".

Просив суд визнати неправомірною відмову голови Перемишлянської міської ради Львівської області в підписанні (погодженні) акту прийому передачі межових знаків на зберігання згідно абрису земельної ділянки та опису меж земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0427 га, надана ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, зобов`язати Перемишлянську міську раду Львівської області, в особі її голови, підписати (погодити) акт прийому передачі межових знаків на зберігання, згідно абрису земельної ділянки та акту меж земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0427 га, надана йому для ведення особистого селянського господарства.

Оскаржуваним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 до Перемишлянської міської ради Львівської області, місцезнаходження: м. Перемишляни, вул. Галицька, 50, Львівської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області, місцезнаходження: м. Перемишляни, вул. Галицька, 5"А" Львівської області, Перемишлянський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру, місцезнаходження: м. Перемишляни, вул. Галицька, 5"А" , Львівської області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , вважає вказане рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відмова Перемишлянського міського голови в погодженні акту прийому-передачі межових знаків є неправомірною та суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки згідно із кадастровим планом та абрисом земельної ділянки по жодних із її меж така не межує із земельною ділянкою, яка перебуває у власності чи користуванні ПАТ «Ощадбанк», а відтак жодного погодження меж від банку йому не потрібно.

Крім цього, йому не зрозуміло, про які землі комерційного призначення йдеться у листі міського голови, оскільки згідно листа відділу Держземагенства у Перемишлянському районі № 07/2383 від 12.05.2014 року рішення виконавчого комітету Перемишлянської міської ради № 163 від 26.08.1994 року, яким закріплена земельна ділянка площею 0,03 га за тарним складом в архіві відділу відсутня. Аналогічна інформація міститься в листі № 149 від 28.05.2014 року з архівного відділу Перемишлянської райдержадміністрації.

Безпідставним вважає посилання суду першої інстанції на відсутність рішення Перемишлянської міської ради за результатами розгляду на пленарному засіданні ради питання не погодження меж спірної земельної ділянки, оскільки саме дії посадових осіб міської ради перешкоджають у реалізації права позивача на дану земельну ділянку. Це питання взагалі не виносилося на вирішення сесії міської ради, при цьому міський голова одноосібно відмовив у погодженні меж земельної ділянки, що вважає безумовним порушенням, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Просить скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Перемишлянської міської ради Львівської області від 26.12.2006 року передано у власність ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,0427 га для ведення особистого селянського господарства по вказаній адресі (а.с.101).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради 27.02.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.03.2003 року, ОСОБА_3 є власником будівлі складу, загальною площею 182 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 89-90).

На замовлення позивача Перемишлянським районним виробничим відділом Львівської регіональної філії "Цент державного земельного кадастру" виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0427 га, в яку входить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.96-115).

Суміжними землекористувачами, згідно кадастрового плану земельної ділянки та плану встановлення меж земельної ділянки є: землі КООП "Індустрія"; землі загального користування; землі міської ради; землі ОСОБА_3 ; землі Заставного Б.В.

З листа виконавчого комітету Перемишлянської міської ради від 19.12.2016р. №5 у відповідь на заяву від 08.12.2016 року та запиту на публічну інформацію від 13.12.2016 року про погодження акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, згідно абрису земельної ділянки і опису меж, який виготовлений Перемишлянським районним виробничим відділом Львівської регіональної філії ЦДЗК, виконком міської ради повідомив, що даний документ буде погоджено Перемишлянською міською радою після приведення абрису земельної ділянки та акту прийому - передачі межових знаків на зберігання у відповідність, із урахуванням існуючих меж земельної ділянки Ощадбанку та земельної ділянки на якій розміщена будівля тарного складу, межі якої не визначені на теперішній час. Міською радою звернуто увагу на те, що відповідно до державної статистичної звітності форми 6-зем за вказаною адресою рахується земельна ділянка комерційного призначення площею 0,0300 га, на якій розміщений тарний склад ОСОБА_3 Також, не визначено правового статусу та меж земельної ділянки, яка була виділена кооперативу "Індустрія" на підставі рішення виконавчого комітету Перемишлянської міської ради №163 від 26.08.1994 року (а.с.111).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 покликався на те, що вищезазначений акт Перемишлянською міською радою не підписаний, межі земельної ділянки з відповідачем не погоджені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з аналізу ст.ст. 126, 198 ЗК України у зміст терміну "погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб`єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов`язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки, у т.ч. і за рішенням суду.

Крім цього, суд вказав, що оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача зі сторони відповідачів відбулося у формі відмови, то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що відмова відповідача підписати, погодити Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не призвела до порушення прав позивача на набуття права власності на земельну ділянку, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія виходить з наступного.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).

Згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

У статті 198 ЗК України передбачено, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що з положень ст.198 ЗК України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося.

В свою чергу, механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації.

Оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача зі сторони відповідачів відбулося у формі відмови, таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

Також, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 звертався попередньо з адміністративним позовом до Перемишлянського міського голови Зозуді О.М. та Перемишлянської міської ради про зобов`язання міського голови погодити акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки та затвердити технічну документацію, що посвідчують права на земельну ділянку та зобов`язання міської ради вчинити всі необхідні дії щодо приватизації земельної ділянки.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Перемишлянського міського голову погодити акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки суди зазначили, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем - юридичною особою, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Відтак суди прийшли висновку про відмову у задоволенні такої вимоги, оскільки до повноважень голови ради не віднесено затвердження межі земельних ділянок в натурі.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки районний суд з достатньою повнотою з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права інші доводи апеляційної скарги суттєвими не є та на правильність висновків суду не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М.Бойко

С.М. Копняк