Провадження № 2/234/269/19
15 травня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Лутай А.М.,
за участю: секретаря - Пагуліч Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-95» про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,
Правник О.П. , представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в клопотанні зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «Темп-95» та третя особа ОСОБА_1 , які про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності із ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причини неявки. Відзив, пояснення на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавали.
Суд, згідно до ст.280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача і третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.12 ч.ч.2, 3, ст.81 ч.1 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між 3AT «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «ОТП Банк», наступним правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СМ-SМЕ104/093/2007, на підставі якого останній отримав грошові кошти в сумі 114 900 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 23.05.2019р.
24 червня 2016 року між первісним кредитором ПАТ «ОТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір про відступлення права вимоги №24/06/16, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, і за Кредитним договором №CM-SME104/093/2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Згідно Договору про відступлення права вимоги, укладеного 24 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрованого у реєстрі за №523, відбулося відступлення права вимоги за договорами забезпечення, в тому числі, і за Договором іпотеки №PM-SME104/093/2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Темп-95».
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна Іпотекодержателем спірного майна є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з пунктом 6.4 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання: визначили право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому чинним законодавством, в рахунок виконання всіх боргових зобов`язань.
Отже, сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі наділили правом іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки в разі настання іпотечного випадку.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.
У даній справі договір іпотеки в п.6.4.1 містить застереження щодо права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому чинним законодавством. Початкова ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона не повинна бути нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.
Тож, позивач, за доведеності іпотечного випадку (порушення іпотекодавцем визначених договором грошових зобов`язань - п.6.2) не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб, в тому числі і зазначений у якості позасудового способу врегулювання спору у змісті договору іпотеки, умови якого були погоджені сторонами.
Отже, у справі, судом встановлено, що умови кредитного договору третя особа не виконував, кредит не погасив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідач та третя особа не надали суду жодного доказу на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем, розрахунок суми утвореної заборгованості наданий позивачем не спростували, як і не навели мотивів та підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у судовому порядку у спосіб, який обраний позивачем для захисту порушених прав.
Визначаючи ціну продажу предмета іпотеки за правилами ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд враховує, що в матеріалах справи міститься звіт про незалежну оцінку предмета іпотеки експертом, де визначено вартість нерухомого майна на рівні 178833грн.
Тож, саме ця оцінка підлягає вказанню початковою ціною реалізації предмету іпотеки.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - ТОВ «Темп-95» на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2682,49грн . Керуючись Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України, ст.ст.4, 5, 141, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-95» про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 - задовольнити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Лутай А.М.