Справа № 646/137/19
№ провадження 2/646/1000/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Косовій Т.В.
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін в судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2019 по справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін.
Згідно зі ст. 274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення відповідача проти розгляду справи в поряду спрощеного позовного провадження не надходило, відзив на позовну заяву судом не отримано.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 18 червня 2011 року ОСОБА_2 отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» (нині - АТ КБ «Приват Банк») кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02 червня 2017 року, актовий запис № 593982.
24 грудня 2017 року отримано лист від Першої Харківської державної нотаріальної контори, в якій повідомлялось ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що спадкова справа спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена на підставі цієї претензії.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого.
Належних доказів отримання відповідачем після смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна, позивач суду не надав.
Матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в межах вартості якого вона зобов`язана задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приват Банк».
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, позивачем не надано до суду свідоцтва про право на спадщину, за яким відповідач по справі ОСОБА_1 отримав право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Положеннями ч. 1 ст. 1216 ЦК України закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Позивачем належним чином не обґрунтовано та не надано відповідних доказів в того, що відповідачі по справі взагалі є спадкоємцями в розумінні приписів ст. 1222 ЦК України, тобто є спадкоємцями за законом, або визначені такими на підставі заповіту.
Доказів на підтвердження того, що відповідач по справі належать до кола спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1265 ЦК України, тобто входять до однієї з п`яти черг спадкування, позивачем суду не надано. Також не надано відповідного заповіту, яким би відповідач був визначені як спадкоємець.
Приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України закріплено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.
Посилання позивача з приводу того, що відповідач постійно проживав на момент смерті разом з спадкодавцем ОСОБА_2 не підтверджено належними доказами. Факт наявності реєстрації за однією адресою, за відсутності інших доказів, не може слугувати підставою для відповідного висновку позивача.
Висновки позивача про те, що відсутність відмови спадкоємців від прийняття спадщини, має наслідком її автоматичне прийняття, також не відповідають приписам законодавства.
Так, ч. 1 ст. 1296 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Положення ч. 3 ст. 1296 ЦК України про те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, не означає автоматичного переходу прав та обов`язків, які входять до складу спадщини, від спадкодавця до спадкоємців.
Саме для здійснення переходу відповідних прав та обов`язків за спадщиною спадкоємцю необхідне отримання свідоцтва про право на спадщину.
За відсутності свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого було б встановлено те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину, суд не може зробити висновок про те, що вказана особа є носіями прав та обов`язків спадкодавця.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем по справі з огляду на те, що позивачем не доведено факту прийняття останнім спадщини, у зв`язку з чим, в задоволені позову необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 1218, 1281, 1282, 1296 ЦК України, статтями 2,12,13, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,
У задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Суддя: Єжов В.А.