Справа № 682/2714/19
Провадження № 2/682/951/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,
В позовній заяві та в судовому засіданні ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно на ім`я спадкодавця, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить позов задовольнити.
Представник відповідача - Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області в письмовій заяві до суду в межах наданих йому повноважень позовні вимоги визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності, письмовий відзив на позовну заяву не подав.
Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , що стверджується записом у погосподарській книзі № 5 за 1996-2000 р (а.с.22-23); актом-висновком про обстеження технічного стану жилого будинку, побудованого у 1970 році, від 09.08.2018 р. (а.с.26).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 13 серпня 1997 року (а.с.5).
04 липня 1996 року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт на дім, надвірні будови, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в користь племінниці - ОСОБА_1 (а.с.11).
Факт родинних стосунків між ОСОБА_3 і позивачкою ОСОБА_1 стверджується показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що батько позивачки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були рідними братом і сестрою. Після одруження ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .
Наведене стверджується також свідоцтвом про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого її батьком був ОСОБА_6 (а.с.9); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якого вбачається, що ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.10) ; записом акта про народження ОСОБА_6 № 26 від 11 березня 1937 року, відповідно до якого його мати - ОСОБА_12 , батько - ОСОБА_13 (а.с.15-16) та довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району про те, що згідно із записами в погосподарській книзі за 1964-1966 роки у колгоспному дворі, належному ОСОБА_12 , проживали: син ОСОБА_6 , 1937 р.н., дочка - ОСОБА_7 , 1939 р.н. (а.с.29); записом акта про укладення шлюбу № 23 від 1 вересня 1974 р між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , відповідно до якого ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.62).
Отже, позивачка ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 .
Правовідносини з приводу спадкування виникли у 1997 році, тому регулюються ЦК УРСР 1963 року відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року.
Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та на майновий пай, що стверджується спадковою справою № 497/2008 (а.с.35-49).
З довідки Ганнопільської сільської ради від 31.08.2019 р вбачається, що ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном після смерті тітки - ОСОБА_2 (а.с.23); не зареєстрована, але фактично проживає в АДРЕСА_1 (а.с.25).
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно на ім`я спадкодавця (а.с.27).
Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.
На підставі наведеного позовні вимоги є законними, підставними та обгрунтованими, а тому їх слід задовольнити.
Позивачка не порушує питання стягнення на свою користь судового збору.
Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1218, 392 ЦК України, ст.ст. 534, 549 ЦК УРСР 1963 р, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , жителькою села Глинники Славутського району Хмельницької області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.