АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/816/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 304000000 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ухваленого судом у складі судді Морозова В.В., повний текст якого складено 9 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.20707, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в національній валюті в сумі 48636,00 грн. під 21,99% річних, терміном на 60 місяців із кінцевим строком повернення до 21 лютого 2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лавриком Я.М., згідно якого позивачем передано в заставу відповідачу, належний йому на праві власності транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 .

29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2105, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором станом на 23 серпня 2018 року боргу в сумі 31 350,07 грн., шляхом звернення стягнення на заставлений транспортний засіб.

Про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо після отримання постанови від 04 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Вдовиченко Н.О. Черкаського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області.

Зазначає, що вказана у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, оскільки ним сплачена належна сума основного боргу за кредитним договором у визначений договором термін.

Також вказує, що 22 травня 2014 року відповідач в односторонньому порядку, всупереч його волі, збільшив розмір процентної ставки з 21,99% до 25,94% річних, що призвело до удорожчання кредитних коштів.

Вважає, що за відсутності документів про обтяження нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису та не мав підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Даний виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, суперечить розрахункам позивача та не може бути доказом безспірної грошової вимоги.

Просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 29 жовтня 2018 року, що зареєстрований в реєстрі за № 2105, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № 910.20707 від 21 лютого 2013 року, станом на 23 серпня 2018 року боргу в сумі 31 350,07 грн., шляхом звернення стягнення на транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки наведені позивачем доводи не є підставою для скасування виконавчого напису. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість. Виконавчий напис є правомірним, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції не з`ясував обстави справи, не надав оцінки наданим доказам у справі, прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати та прийняти постанову, якою його вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що вказана у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, оскільки позивач сплатив належну суму боргу за кредитним договором у визначений договором термін. Вказує, що відповідач в односторонньому порядку, всупереч волі позичальника та без його згоди збільшив розмір процентної ставки, а тому зміна умов договору відбулася в порушення умов та правил кредитного договору.

Зазначає, що в порушення закону вчинено виконавчий напис при відсутності необхідного документу, виписки з рахунку чи іншого документу, який би підтверджував безспірність заборгованості, її розмір та безспірність стягнення. У виконавчому листі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду за який виникла заборгованість. Саме по собі посилання заявника у його заяві нотаріусу на те, що заборгованість стягується за період з 24 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року, не є документом, який доводить вказані обставини.

В розмір заборгованості також, безпідставно включено розмір пені та штрафів які заявником нараховані поза межами річного строку спеціальної позовної давності.

Також, вказує, що банк позбавлений можливості стягувати з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, оскільки, у даному випадку, після закінчення строку дії договору, банк має право на захист своїх прав на підставі статті 625 ЦК України.

Зважаючи на те, що виник спір з приводу розміру заборгованості, з врахуванням строку позовної давності, то відсутня одна з основних умов для вчинення виконавчого напису, а саме безспірність заборгованості.

24 травня 2019 року АТ «Ідея Банк» подало відзив на апеляційну скаргу в якому посилаючись на те, що рішення суд є обґрунтованим, законним та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № 910.20707, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в національній валюті в сумі 48636,00 грн. під 21,99% річних, терміном на 60 місяців .(а.с.7-9).

Пункти 5,6 параграфу 3 кредитного договору, відповідно до яких позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають зі змінної частини ставки за весь період кредитування і погоджується на ці ризики. Банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів листом без внесення змін до договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка.

Також суд виходив з того, що згідно параграфу 5 указаного кредитного договору банк має право змінити фіксовану процентну ставку згідно з цим договором, що вказує на те, що процентну ставку збільшено у спосіб та порядок передбачений умовами кредитного договору, що у свою чергу також не суперечить вимогам законодавства.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено договір застави транспортного засобу від 6 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лавриком Я.М., згідно якого ОСОБА_1 передав в заставу Банку, належний йому на праві власності транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 (а.с.11).

29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2105, про звернення стягнення на транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги АТ «Ідея Банк» за період з 24 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року в розмірі 31 350,07 грн., з яких 6322,08 грн. прострочений борг; 813,22 грн. прострочені проценти; 8,99 грн. строкові проценти; 20282,91 грн. пеня; 2222,87 грн. інші штрафні санкції; 1700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Вказано, що виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до виконання до відділу ДВС протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно заяви від 22 листопада 2018 року, АТ «Ідея Банк» звернувся до Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ У Черкаській області із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.16).

Постановою головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Вдовиченко Н.О. від 4 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57846020 з примусового виконання виконавчого напису № 2105 виданого 29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» боргу в сумі 31 350,07 грн., шляхом звернення стягнення на транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 (а.с.17-18).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення, обмежився лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів та не перевірив безспірність заборгованість перед стягувачем.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17.

Даний позов ґрунтується на таких основних обставинах: позивач вважає, що банком не надано всіх необхідних документів для здійснення нотаріусом виконавчого напису, заборгованість за виконавчим написом не є безспірною та відповідач в односторонньому порядку, всупереч його волі, збільшив розмір процентної ставки за кредитним договором. Також позивач просив визнати докази, надані представником відповідача недійсними, оскільки вони належним чином не завірені.

Як вбачається з матеріалів справи банк направив вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань ОСОБА_1 23 серпня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.63,65).

Відповідно до наданої довідки - розрахунку ОСОБА_1 станом на 23 серпня 2018 року має заборгованість перед банком за кредитним договором всього в сумі 29 650,07 грн. з яких 6322,08 прострочений борг; 813,22 грн. прострочені проценти; 8,99 грн. стокові проценти; 20282,91 грн. пеня; 2222,87 грн. інші штрафні санкції. (а.с.53).

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки дотримання при вчиненні нотаріусом виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед банком, не звернувши увагу на те, що у виконавчому написі зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років із зазначенням сум, що підлягають до стягнення за період, який вказано після строку дії договору також, одночасно стягнуто пеню та штрафи за порушення боржником грошового зобов`язання, що не відповідає вимогам статті 61 Конституції України.

Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 31 жовтня 2018 року справа № 308/11193/16-ц.

Також, виконавчий напис містить дані про заборгованість ОСОБА_2 перед банком в яку включено1700,00 грн., як плата за вчинення виконавчого напису, що не може входити в заборгованість по кредитному договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та доказам наявним у ній.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Судові витрати в сумі 1921,00 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року у даній справі касувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 29 жовтня 2018 року, що зареєстрований в реєстрі за № 2105, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № 910.20707 від 21 лютого 2013 року, станом на 23 серпня 2018 року боргу в сумі 31 350,07 грн., шляхом звернення стягнення на транспортний засіб марки Geely, модель СК, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.І. Гончар

В.В. Пономаренко

Ю.В. Сіренко