Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 121253,62 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 18.05.2011.

Відзиву на заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що 18.05.2011 між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки.

Станом на 30.07.2018 відповідачем зобов`язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 13776,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 6716,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 7059,1 грн.

Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно розміру процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час укладання кредитного договору сторонами була погоджена процентна ставка 2,5 % на місяць, або 30 % на рік.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 01 вересня 2014 р. процентна ставка позивачем була збільшена до 34,8 %, а з 01 квітня 2015 р. до 43,2 %.

Однак позивачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу наявності згоди відповідача на зміну укладеного між сторонами кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки, тому суд вважає, що розмір заборгованості з процентів за користування кредитними коштами повинен розраховуватися, виходячи із розміру 2,5 % на місяць або 30% на рік.

Таким чином розмір заборгованості з процентів за користування кредитними коштами обраховується так:

516,68 грн., нарахованих станом на 29 серпня 2014 р.,

за період з 01.09.2014 по 30.07.2018, тобто за 47 місяців 7892,42 грн. (47 місяців Х 2,5 % місячних Х 6716,95 грн. залишку заборгованості);

всього 8409,1 грн.

Однак і ця сума підлягає зменшенню, оскільки

згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач.

На день розгляду справи судом проведення антитерористичної операції не припинено,

З назви та змісту тесту Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 р. неможливо зробити висновок про припинення проведення антитерористичної операції, затверджений цим Указом текст рішення РНБО зазначений для службового користування та не оприлюднений, тому суд вважає, що, виходячи з принципу правової визначеності, положення ст. 2 зазначеного Закону продовжують діяти.

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня відповідачу почала нараховуватись з 01 вересня 2014 року (а.с.6).

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст. 534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена відповідачем з 13 вересня 2014 р. сума в розмірі 1350 грн. була протиправно направлена позивачем на погашення заборгованості з пені за прострочення платежу.

Тому суд зменшує розмір заборгованості з процентів за кредитом за рахунок платежів в розмірі 1350 грн. до 8409,1 грн. 1350 грн. = 7059,1 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Суд вважає надані позивачем докази в частині задоволення позовних вимог достатніми та переконливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, із змінами і доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2019 про сплату судового збору в сумі 1921 грн.

Враховуючи те, що задоволено 11,36 % позовних вимог (13776,05 грн. від 121253,62 грн. складає 11,36 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 218,23 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн. х 11,36 % / 100).

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2011 станом на 30.07.2018 у вигляді заборгованості за кредитом і процентам за користування кредитом у розмірі 13776 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 05 коп., судовий збір у розмірі 218 (двісті вісімнадцять) грн. 23 коп., а всього 13994 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 28 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30-ти днів з дня його складення.

Відомості про учасників справи:

- позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: