Тростянецький районний суд
справа № 147/193/19
номер провадження № 2/147/351/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудіков А.В.,

при секретарі Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу №147/193/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 17.11.2009р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.07.2011р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ». 08.09.2011р. рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на доньку ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно, до її повнолітя. Рішенням Волноваського районного суду Донецького суду від 01.11.2017р. розмір стягуваних аліментів змінено на ј частину заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017р., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Донька навчається в Ново-Ободівській музичній школі Тростянецького району в другому класі з фортепіано. Малолітня донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач донькою не цікавиться, аліменти сплачує невчасно і має заборгованість по сплаті. У ОСОБА_2 відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, його стан здоров`я та матеріальне становище дає можливість оплатити половину вартості навчання доньки. У зв`язку з чим просила стягнути з відповідача половину вартості її навчання, що становить 820 грн..

04.03.2019р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 22.04.2019р. та 03.06.2019р., не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст .ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: дочка ОСОБА_3 , 2010р.н. та мати ОСОБА_6 , 1956р.н., згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області № 155 від 04.02.2019 року (а.с.7).

ОСОБА_1 в шлюбі з батьком дочки не перебуває та спільного господарства не веде. Дочка ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері (а.с.8).

Згідно довідки, виданої директором Ново-Ободівської дитячої музичної школи № 16 від 05.02.2019р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 2 класі музичної школи з фаху фортепіано, де частково, навчання здійснюється за рахунок батьків. Тривалість навчання з вересня по травень, включно. Загальна сума за навчання за 9 місяців 2017-2018 навчального року склала 1400 (одна тисяча чотириста)грн. 00 коп., а саме з 1 вересня по 31 грудня 2017-2018 навчального року батьківська плата складала 150грн. на місяць, а з 1 січня по 31 травня 2017- 2018 навчального року - 160грн. на місяць. Загальна сума за начання за 9 місяців 2018-2019 навчального року складає 1640 (одна тисяча шістсот сорок)грн., де з 1 вересня по 31 травня 2018-2019 року - 200грн. (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини другої статі 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017р. у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані розвитком її здібностей, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, тобто навчання, в розмірі 820 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 80, 185 СК України, ст.ст. 12, 80, 81, 133, 141, 259, 280, 281-282, 284, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 820 (вісімсот двадцять)грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка села Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: