КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4786/18 головуючий у суді І інстанції: Миколаєць І.Ю.
провадження №22-ц/824/4592/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.

секретар судового засідання: Чорнобривець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року у складі судді Миколаєць І.Ю. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, обґрунтовуючи його тим, що вона з народження зареєстрована та проживала у будинку АДРЕСА_1. Після реєстрації її шлюбу з ОСОБА_6, останній також почав проживати у будинку. Позивач вказала, що за час спільного проживання з її чоловіком у них народилося троє дітей. Також у вказаному будинку зареєстровані її матір ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4. Разом з тим, мати та сестра позивача почали чинити перешкоди у користуванні будинком.

Тому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила суд визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та виділити їй у користування з малолітніми доньками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, житлову кімнату площею 8,2 кв.м, передпокій площею 10,4 кв.м, а нежилі та підсобні приміщення і прибудинкову територію залишити у загальному користуванні; - у користуванні відповідачів залишити житлові кімнати площею 14,8 кв.м, 9,3 кв.м, кухню площею 14,0 кв.м, санвузол площею 3,0 кв.м. та коридор площею 1,6 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі або залишити позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України. Вважає, що судом першої інстанції не було розглянуто її клопотань як відповідача. Вказує, що відкриття провадження було здійснено з порушенням норм процесуального права. Вважає, що зміст позовних вимог суперечить закону. Вказує, що позивач не вказав за захистом якого порушеного права він звернувся до суду. Вважає, що у справі відсутній предмет спору.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила не скасовуючи рішення суду першої інстанції змінити його мотивувальну частину або доповнити її у відповідних частинах. Вказує, що судом не встановлено хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, та хто має право ним розпоряджатися. Вважає, що деякі встановлені судом обставини справи підлягають вилученню з судового рішення, оскільки такі обставини не відносяться до предмету доказування. Крім того, скаржник просить суд апеляційної інстанції встановити те, що судом першої інстанції було безпідставно залучено третю особу у справі.

Не погодившись із рішенням суду, позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що її права вже захищені у судовому порядку.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 у якому вказала, що скаржником не доведено невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та заявленим позовним вимогам.

ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 у якому вказала, що спосіб захисту, обраний позивачем, є незаконним, оскільки порушує права власника.

Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що права позивача ОСОБА_5 були захищені в судовому порядку, і її було вселено до житлового будинку, яким вона має право користуватись у повному обсязі на рівні із власником будинку та іншими членами сім'ї власника житлового будинку. Крім того, суд першої інстанції вказав, що позивач ОСОБА_5 є членом сім'ї власника житлового будинку, а тому конкретне житлове приміщення, яке вона має право займати, визначається власником житлового будинку, а право визначення конкретних приміщень для користування членами сім'ї власника житлового будинку не може бути замінене судом.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями статті 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності із положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до частини 1статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України, зокрема, встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі статтею 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом і ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналогічну норму містить також стаття 156 ЖК УРСР, якою передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є.

Встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_3 є власницею житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами у АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки Київського міського БТІ від 12 квітня 2016 року будинок АДРЕСА_1 має 70,0 кв.м. загальної площі та 32,3 кв.м. житлової площі.

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 у будинку наявні три житлові кімнати 9,3 кв.м, 14,8 кв.м. та 8,2 кв.м, коридор 1,5кв.м, санвузол 3,0 кв.м, дві кухні 8,4 кв.м. та 14,00 кв.м, передпокій 10,4 кв.м.

Судом установлено, і не заперечувалося сторонами у справі, що ОСОБА_5 є донькою відповідача ОСОБА_3.

ОСОБА_5 проживає та є зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які також зареєстровані в будинкуАДРЕСА_1 (а.с.91,140).

Відповідно до довідки Форми №3 від 16 грудня 2016 року, сформованої Центром комунального сервісу, у вказаному вище будинку зареєстровано п'ять осіб: ОСОБА_3 власник, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_5 дочка, оники ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно довідки з відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований з 24 жовтня 2018 року в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у справі №759/5229/16, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06 квітня 2017 року, ОСОБА_5 та її малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, вселено в будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 24 листопада 2017 року виконавчий лист №759/5229/16, виданий Святошинським районним судом м. Києва 18 січня 2017 року, виконано.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року у справі №759/9647/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_4, Служба у справах дітей Святошинського району м. Києва про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, було відмовлено у задоволенні указаного позову (а.с.93-94).

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року у справі №759/9647/16-ц залишено без змін.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право користування житлом позивача ОСОБА_5 були захищені в судовому порядку, оскільки її було вселено до житлового будинку. Указаним будинком позивач має право користуватися, як член сім'ї власника будинку. Матеріали цивільної справи не містять доказів, що спростовували б указаний факт.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що суд не вправі визначати житлове приміщення, яке має право займати позивач, оскільки порядок користування приміщенням визначається виключно його власником.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушень житлових прав ОСОБА_5 з боку відповідачів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права в тому числі не було розглянуто її клопотань щодо закриття провадження у справі, неприпустимості зловживання процесуальними правами, про витребування доказів, про збільшення розміру понесених судових витрат, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки допущенні судом першої інстанції порушення норм процесуального права не є підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що позовні вимоги суперечать закону, є безпідставними, оскільки позивач на власний розсуд обирає шляхи захисту своїх прав або інтересів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що позивач не вказав за захистом якого порушеного права він звернувся до суду та те, що у справі відсутній предмет спору є необґрунтованими, оскільки позивач у своїй позовній заяві посилався на порушення норм житлового кодексу та визначав предметом спору спірний житловий будинок.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що судом не встановлено хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, та хто має право ним розпоряджатися, відхиляються апеляційним судом, оскільки в матеріалах справи наявні відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких зазначено власника спірного будинку АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що деякі встановлені судом обставини справи підлягають вилученню з судового рішення, оскільки такі обставини не відносяться до предмету доказування, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки обставини справи не можуть бути вилучені з рішення суду, а можуть бути визнані такими, що не відповідають дійсності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що її права вже захищені у судовому порядку, є не обґрунтованими, оскільки позивачем не доведено здійснення нових порушень її права щодо користування житлом.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «19» березня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Я.С. Мельник