Справа № 202/6319/18
пров. 2/0202/592/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А

при секретарі - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з цим позовом, указуючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому за час життя майно, зокрема, на земельну ділянку № АДРЕСА_1 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик». ОСОБА_2 вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.12.1998 року. Звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав після смерті чоловіка, їй, позивачеві, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на останню. Відсутність у неї правовстановлюючих документів на земельну ділянку зумовлена тим, що 07.10.2014 року документи, в тому числі Державний акт на право приватної власності на землю, був викрадений. Крім того, у вказаному Державному акті допущено помилку у написанні прізвища її, позивача, чоловіка зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 ».

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.1998 року Ювілейною селищної радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3526; встановити той факт, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належала земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик»; визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти позову, зазначаючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 і остання не належить до земель комунальної власності, отже відповідачем жодним чином не порушувалися права позивача. З огляду на зазначене, Дніпровська міська рада не є належним відповідачем у справі. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (а.с. 12).

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у визначений статтею 1270 ЦК України строк звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 Постановою від 01.09.2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.18). Даних за те, що інші особи звертались за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Як встановлено судом, у спірна земельна ділянка належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.12.1998 року. Однак у вказаному Державному акті помилково зазначено прізвище ОСОБА_2 як ОСОБА_6 (а.с. 13-14).

З аналізу наданих позивачем доказів, а саме: копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 від 07.07.2011 року, копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , виданого 28.12.1998 року Ювілейною селищною Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , копії свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , виданого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. 01.09.2016 року ОСОБА_1 , копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку можна зробити висновок, що за час життя ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик» (а.с. 12-15, 19-23).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положенням статті 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (п.3.1).

Отже, встановивши, що позивач ОСОБА_1 , у встановлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , але їй обґрунтовано було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (земельну ділянку № 48 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик»), правомірність володіння якою за час життя ОСОБА_2 доведена, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № АДРЕСА_1 площею 0,040 га, яка розташована на території садівничого товариства «Стіновик».

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.1998 року Ювілейною селищної радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та встановлення того факту, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належала вказана земельна ділянка, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є померлою особою, цивільна правоздатність якої припинилася у момент її смерті, а тому юридичний факт стосовно померлої особи не може бути встановленим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині вимог та задовольняє позов ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст.4,5,10,13,81,259,263-265 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,040 га, кадастровий № НОМЕР_6 , яка розташована на території Садівничого товариства «Стіновик» у місті Дніпрі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.