ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/2065/17

Номер провадження 22-ц/816/2911/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Олександра Вікторовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено - 01 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що 23.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 49000,00 долларів США. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 05.12.2016 року, виникла заборгованість - 65735,57 долларів США, яка складається з: 21955,54 долларів США - тіло кредиту; 21720,98 долларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 22059,05 долларів США - заборгованість за пенею. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 23.04.2008 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань. Відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду, при цьому, банк просить стягнути з відповідачів лише тіло кредиту.

Відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до АТ КБ «ПриватБанк», у якій останній просить суд визнати недійсним кредитний договір № 1724-мк від 23.04.2017 р., укладений ним між АТ КБ «Приватбанк». В позові ОСОБА_1 зазначає про несправедливість умов укладеного кредитного договору між ним та АТ КБ «ПриватБанк» в частині визначення валюти кредиту в доларах США. Свої вимоги мотивує тим, що визначення валюти кредитування в доларах США є несправедливими умовами і суперечить принципу добросовісності, що має наслідком істотного дисбалансу договірних прав то обов`язків на шкоду позивача - споживача кредитних послуг. Зазначає, що Банком перед укладанням договору окремий письмовий документ з вищезазначеною інформацією не надавався, що не відповідає ч.2 ст.ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». З договору споживчого кредиту вбачається, що у ньому немає детального розпису загальної вартості кредиту, що не відповідає ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому додаток №1 «Графік погашення кредиту та сплати відсотків» від 23 квітня 2008 p., який є невід`ємною частиною договору містить лише колонки в яких зазначена загальна сума погашення кредиту щомісячно, розбивка цієї суми на суму кредиту та відсотків, які погашаються та залишок заборгованості. Вказує, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також: має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Крім цього, надав заяву про застосування строків позовної давності до всіх несплачених платежів, термін яких закінчився до 13.02.2017 року, що складає 15 080, 95 доларів США.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.02.2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1724/1-МК від 23.04.2008 року в розмірі 21 955, 54 доларів США. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача адвокат Пономаренко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині повного задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк» частково, стягнувши з відповідачів заборгованість у сумі 6874,59 долларів США.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції прийняв до уваги необґрунтовані розрахунки, що надані позивачем по заборгованості за кредитним договором. Вважає, що вказані розрахунки є помилковими, оскільки невірно обраховані. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строки позовної давності щодо несплачених платежів, які виникли до 13.02.2012 року, враховуючи п`ятирічний строк позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник банку просив рішення залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місце реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи в оскаржуваній частині рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 було отримано у позивача кредит в сумі 49000 долларів США на умовах строковості, платності та повернення. За належне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором перед кредитором поручився відповідач ОСОБА_2 . Однак, відповідачі не виконали своїх зобов`язань перед позивачем щодо своєчасного і повного повернення кредитних коштів, в результаті чого виникла заборгованість в тому числі і по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2008 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1724- мк (том. 1 а.с.17), за умовами якого ОСОБА_1 було отримано у позивача кредит в сумі 49000 долларів США зі строком повернення до 22 квітня 2013 року із платою за користування кредитними коштами 17 % річних. В якості забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (том. 1 а.с. 21), яким передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за Кредитною угодою в тому ж обсязі, що і боржник. 27.08.2009 року до кредитного договору № 1724-мк було внесено зміни, згідно з якими було змінено строк повернення кредитних коштів і визначено його повернення не пізніше 26 серпня 2016 року та збільшено плату за його користування, і встановлено її на рівні 18 % річних (том. 1 а.с. 95). Також 27.08.2009 р. було внесено зміни до договору поруки, якими встановлено, що строк повернення кредитних коштів боржником продовжено до 23.04.2009 року, а плата за їх користування встановлена на рівні 18% річних. (том. 1 а.с. 99). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором погашена не була. В зв`язку з чим позивач звернувся до відповідачів з вимогами про її повернення (том. 1 ас. 11 - 12). В результаті невиконання боржниками взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту станом нам 05.12.2016 року утворилася заборгованість в сумі 65735,57 дол.США, в тому числі 21955,54 дол. США - заборгованість по тілу кредиту; 21720,98 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування тілом кредиту, 22059,05 дол США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов`язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення основної суми заборгованості (тіла кредиту) з відповідачів.

З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту станом на 05.12.2016 року становить 21955,54 дол. США.

Доводи апеляційної скарги проте, що існує інший графік погашення заборгованості не підтверджується матеріалами справи, бо при укладенні 27.08.2009 року додаткової угоди до кредитного договору № 1724-мк внесені зміни не стосувалися графіку кредиту та процентів, затверджених ще при укладені цього договору 23.04.08.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Водночас, відповідачами не було спростовано наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не зазначено де саме міститься помилка у вказаному розрахунку, і що саме неправильно розрахував позивач. Таким чином колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги стосовно помилковості наданого позивачем до суду розрахунку.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно застосування строків позовної давності, оскільки умовами п. 6.7. кредитного договору погоджено, що строк позовної давності становить 5 років (том. 1, ас. 6-9). Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк позовної давності встановлюється в 3 роки. Тобто, сторонами визначено більш тривалий строк позовної давності ніж встановлено загальними нормами ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За правилами ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Із наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснював періодично сплату заборгованості за Кредитним договором. Останній платіж по тілу кредиту ним було здійснено 05.02.2016 року. Таким чином ОСОБА_1 вчинив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу, а отже строк позовної давності перервався і його необхідно починати відліковувати з 05.02.2016 року. Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України 09.11.2016 р. у справі № 6-1457цс16.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності, по стягненню заборгованості з тіла кредиту, який встановлено сторонами у договорі тривалістю в 5 років не сплив, а тому позов заявлено в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості з тіла кредиту без застосування строків позовної давності

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Олександра Вікторовича залишити без задоволення

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко