ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1291/19 Справа № 185/4328/17 Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т.Д. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Марочко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м.Павлограді Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариств «ВТБ Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м.Павлограді Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариств «ВТБ Банк» про стягнення коштів.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що у лютому 2013 року вона придбала на прилюдних торгах квартиру (частку житлового будинку) та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна реалізації вказаного майна за результатами торгів склала 219 850 грн. Позивач вказувала, що 14 лютого 2013 року нею було сплачено за придбаний будинок 187092,53 грн. на депозитний рахунок ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції. Крім того, вона сплатила винагороду за послуги з реалізації майна ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» у сумі 32 757,65 грн. Всього нею сплачено - 219 850 грн. 01 березня 2013 року вона отримала свідоцтво про придбання нерухомого майна квартири ( частки житлового будинку) та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Судовим рішенням від 17 жовтня 2013 року дії державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Орлова К.Л. щодо винесення постанови від 16 січня 2013 року про переоцінку арештованого майна на 25% по виконавчому провадженню по виконавчому листу № 2-1530 від 10 червня 2010 року по стягненню з ОСОБА_2 на користь ВАТ "ВТБ Банк" заборгованості за договором у сумі 866025,64 грн. та щодо визначення ціни арештованого майна після його переоцінки визнано незаконними. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, яке набрало законної сили, прилюдні торги та свідоцтво про придбання нерухомого майна були визнані недійсними, оскільки судом було встановлено факт неправомірних та незаконних дій державного виконавця. Однак, їй не були повернуті сплачені нею грошові кошти. Через незаконні дії державного виконавця вона була змушена нести витрати на оренду житла, їй було спричинено моральну шкода. З наведених підстав позивач просила суд стягнути з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шляхом списання коштів з рахунків Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України: сплачені грошові кошти за майно, яке було придбано нею з прилюдних торгів - 219 850 грн, матеріальну шкоду (витрати на оренду житла у м. Києві) - 342 497,65 грн, моральну шкоду - 90 000 грн.(по 15 000 грн. за кожний рік неповернення коштів) (а.с.1-8, 125-132, 164-168).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування спричиненої майнової шкоди 219850 грн. за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з рахунків Державної казначейської служби України. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заподіяної майнової шкоди - відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди - відмовлено (т.1 а.с.198, 199).

З таким рішенням не погодилася позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (т.2 а.с. 229-232).

В апеляційній скарзі Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просили скасувати оскаржуване рішення суду з підстав його незаконності та необґрунтованості та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (т. 2 а.с.13-17).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 24 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 23 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ВАТ "ВТБ Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 866 025,64 грн. (т.1 а.с.9-10, 11).

Відповідно до договору № 08/723/12/І-31н від 17 грудня 2012 року ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції доручило ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» реалізацію арештованого державним виконавцем нерухомого майна за ціною 293005 грн. без ПДВ. (т.1 а.с.18-20).

Загальна сума винагороди СП "Юстиція" за становила 32 757,65 грн., з яких 32743,31 грн. - сплачений позивачем гарантійний внесок, що підтверджується актом №126- 08/723/12/А-31н (т.1 а.с.16).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП "СП "Юстиція" ліквідовано.

Згідно протоколу № 08/723/12/А-31н-2 від 13 лютого 2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» переможцем торгів квартири (житловий будинок літ. А) та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 стала позивач ОСОБА_1 , та 19 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції складено акт про проведення прилюдних торгів по реалізації предмета іпотеки за ціною 219850 грн.

На підставі зазначеного акту ОСОБА_1 01 березня 2013 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, а саме, квартири (частка житлового будинку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною реалізації квартири 219850 грн, та зареєстровано в реєстрі за № 217 (т.1 а.с.28).

14 лютого 2013 року на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області надійшли грошові кошти, сплачені переможцем торгів ОСОБА_1 в сумі 187 092,32 грн. (т.1 а.с.192).

Згідно із розпорядженням державного виконавця, за платіжним дорученням № 214 від 20 лютого 2013 року грошові кошти в сумі 168 018,16 грн. були перераховані на рахунок стягувача - ПАТ «ВТБ Банк» як погашення боргу. На користь держави було перераховано виконавчий збір у розмірі 18709,23 грн., а витрати на проведення виконавчих дій у сумі 364,93 грн. перераховано на спеціальний рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ( т.1 а.с. 83-84).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року, визнано недійсними прилюдні торги, оформлені протоколом № 08/723/12/А-31н-2 від 13 лютого 2013 року, проведені Дніпропетровською філією Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» 13 лютого 2013 року щодо реалізації квартири з належними до неї надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 . Визнано недійсним акт відділу Державної виконавчої служби Павлоградського МРУЮ від 19 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів, а також визнано недійсним свідоцтво про придбання нурухомого майна, що було предметом іпотеки, видане приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В. 01 березня 2013 року про посвідчення того, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира (частка житлового будинку), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.27-29, 30-31, 32-35).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Крім того, статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

До теперішнього часу ОСОБА_1 , не повернуті кошти у сумі 219 850 грн., сплачені нею за недійсним правочином, тобто за результатами проведення прилюдних торгів, визнаних недійсними за рішенням суду.

За нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України процедура реалізації майна на прилюдних торга полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином - договором купівлі-продажу, результатом якого є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (зі змінами від 01 січня 2004 року) шкода заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Оскільки позивач ОСОБА_1 , як сторона недійсного правочину, перерахувала Павлоградському міськрайонному відділу ДВС на виконання недійсного правочину грошові кошти в сумі 187092,35грн., який ними розпорядився, а також сплатила 32757,65грн., як винагороду нині ліквідованому ПП "СП "Юстиція", якому саме відділ ДВС доручив реалізацію спірного нерухомого майна, суд дійшов правильного висновку, що сплачену позивачем загальну суму грошових коштів у розмірі 219850 грн. слід стягнути з Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунків Державної казначейської служби України.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується із нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі Павлоградський міськрайонний відділ ДВС вказує, що вони не є особою, яка має відповідати за позовом, оскільки сплачені ОСОБА_1 грошові кошти у відділі відсутні та були перерахована на рахунок стягувача - ПАТ "ВТБ Банк", однак, вказані доводи не ґрунтуються на законі, оскільки реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, якими є Павлоградський міськрайонного відділ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 , а отже, позивач звернулася до суду із позовними вимогами до належного відповідача.

Стосовно вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення на її користь матеріальної шкоди у сумі 342 497,65 грн., які є витратами на оренду нею житла у м. Києві та моральної шкоди у сумі 90000 грн. суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст. 1173,1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, посадовою або службовою особою органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою.

Реальними збитками за змістом ч.2 ст.22 ЦК України є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню з винної особи.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилалася на спричинення їй матеріальної шкоди у сумі 342 497,65 грн., яка є витратими на оренду житла у м. Києві.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач мотивувала тим, що вона тривалий час збирала кошти на власну квартиру та, придбавши її, не могла в неї заселитися, була змушена вчиняти дії щодо виселення осіб. Водночас, будучи одинокою матір`ю, вона вимушена була шукати інше місце проживання, докладати зусиль для організації свого житла

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач має на праві власності житло - квартиру АДРЕСА_2 , а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що особисте бажання позивача винаймати житло у м. Києві жодним чином не пов`язане із втратою придбаного будинку у місті Павлограді внаслідок недійсності укладеного правочину.

Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди також є правильним, з урахуванням тих обставин, на які позивач посилається, обґрунтовуючи завдання такої шкоди.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді