Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3555/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/3555/18 -ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Овруцька державна нотаріальна контора, про усунення спадкоємця від права на спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 4 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Невмержицького С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , який постійно проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 . До складу спадщини входить 1/2 частина вказаного житлового будинку.

Вказує, що вона у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька.

При зверненні до нотаріальної контори їй стало відомо, що ОСОБА_2 , який є сином померлого, також подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька та претендує на 1/2 частину спадкового майна.

Вважає, що відповідач має бути усунутий від права на спадкування за законом, оскільки за життя батька ухилявся від надання йому допомоги. На момент смерті батьку було 89 років та він потребував постійної сторонньої допомоги. Відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 , але не проживає там. З серпня 2008 року він припинив спілкування та надання будь-якої допомоги спадкодавцеві, зокрема, щодо оформлення дозволів та встановлення газового опалення та водопостачання, ремонту будинку та паркану, системи водовідведення, прочищення димоходу, ремонту кранів, розеток, оформлення соціальних допомог та субсидій тощо. У квітні 2016 року батько зламав руку. Відповідач був повідомлений про безпорадній стан батька, проте не відвідував його та не надавав допомогу.

Позивач вказує, що всі побутові питання, які стосувались життя спадкодавця та його утримання, вирішувала вона разом зі своєю дочкою.

Окрім того, у 2013 році батько неодноразово звертався до відповідача з проханням надати допомогу у встановленні індивідуального опалення, а в 2014 році за допомогою у підведенні води в будинок, проте допомогу не отримав.

Вказала, що відповідач у період з серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 весь час проживав у м. Овручі, є військовим пенсіонером та діючим приватним підприємцем, місце роботи якого знаходилося на відстані менше 1 км від місця проживання батька. Спадкодавець отримував близько 1800 грн пенсії за віком та потребував матеріальної допомоги.

Вищевикладене, на її думку, дає підстави вважати, що відповідач мав можливості для виконання обов`язку щодо утримання батька, але свідомо не виконував його.

Таким чином, просила суд встановити факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, який перебував в безпорадному стані через похилий вік, та усунути відповідача від права на спадкування за законом.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 4 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що судом не надано належної оцінки показам свідків, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншим доказам.

Окрім того, судом не взято до уваги довідки територіального центру соціального обслуговування населення (надання соціальних послуг) Овруцького району №01-846 від 17 серпня 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно перебував на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома з 19 лютого 2010 року, наказ по центру № 19. Для прийняття такого рішення відповідно до Закону України « Про соціальні послуги», Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та постанови КМУ від 29 грудня 2009 року №1417 «Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» для осіб, що досягли 80-річного віку, необхідний серед інших документів і медичний висновок про нездатність до самообслуговування, потребу у постійній сторонній допомозі та догляді в домашніх умовах. Зазначена соціальна допомога почала надаватись спадкодавцю по досягненню ним 81 року та 6 місяців.

Судом також не враховано, що обслуговування не припинялось до дня смерті, що і є доказом того, що померлий дійсно потребував постійної сторонньої допомоги та не здатний до самообслуговування.

Крім того, судом не надано належної оцінки того, що відповідач весь час проживав у м. Овручі, не є особою з інвалідністю, весь зазначений період (2008-ІНФОРМАЦІЯ_1) здійснював підприємницьку діяльність, а отже мав можливість надавати допомогу.

Цілковита необізнаність відповідача щодо видів та обсягів потреб померлого у допомозі, при неодноразових зверненнях, про надання такої допомоги від батька (спадкодавця) щодо надання допомоги у побуті є доказом умисної бездіяльності відповідача, спрямованої на ухилення від обов`язку забезпечувати підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення пов`язане з винною поведінкою відповідача, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв жодних дій.

В судовому засіданні відповідач та його представник не визнали апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, для задоволення позову у справах про усунення від права на спадкування відповідно до даної норми має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Матеріали справи свідчать, що сторони є спадкоємцями за законом першої черги після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду довідку, видану територіальним центром соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Овруцького району про те, що ОСОБА_3 перебував на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування з 19 лютого 2010 року по 17 січня 2018 року.

Окрім того, в судовому засіданні досліджувалась медична картка амбулаторного хворого, яка містить інформацію про періодичні звернення спадкодавця за медичною допомогою до лікарів.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що спадкодавець останні роки звертався до відповідача із проханням вирішити певні побутові питання, приходив до нього на роботу. Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також пояснили, що відповідач не відвідував батька, не надавав допомогу.

При вирішенні спору суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним доказам та прийшов до вірного висновку про те, що факт отримання спадкодавцем соціальної допомоги та наявність певних захворювань не свідчить про перебування останнього у безпорадному стані та його потребу у допомозі з боку відповідача.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259,268,367 ,368,374, 375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 4 березня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 червня 2019 року.