Справа № 703/545/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретар судового засідання Бондаренко А.І.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Щербакова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальних збитків заподіяних внаслідок незаконного списання коштів з банківського рахунку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до ПАТ «Ощадбанк» в якому просить стягнути з ПАТ «Ощадбанк» 12709 грн. коштів, що були незаконно списані з його рахунку та 4600 грн. 66 коп., пені, а всього 17309 грн. 66 коп..

В обґрунтування позову посилається на те, що у він є клієнтом ПАТ «Ощадбанк» з 04 жовтня 2010 рку про що між ним та банком укладено Договір № 4425 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою.

Зазначає, що зі свого боку неухильно дотримувався умов Договору та правил користування платіжною карткою, і ніяким чином не порушив зобов`язання клієнта передбачені даним договором. Він ніколи не втрачав платіжну картку, не розголошував ПІН-код третім особам, не розголошував жодної інформації для ідентифікації картки.

08 березня 2017 року на номер його мобільного телефону надійшли повідомлення про списання коштів з його рахунку в сумі 12709 грн. без його розпорядження.

Про те, що без його розпорядження з рахунку було списано гроші ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Ощадбанк» у службу підтримки клієнтів, після чого його картку було заблоковано.

9 березня 2017 року він звернувся із заявою до ПАТ «Ощадбанк» з вимогою повернення безпідставно списаних коштів та звернувся із заявою до Смілянського ВН ГУНП в Черкаській області за фактом скоєного правопорушення ОСОБА_2 було відкрите кримінальне провадження.

На його заяву працівники банку надіслали йому листа де вказали, що кошти були списані з рахунку саме з його вини, але не вказали яким чином було доведено, що саме він (користувач) своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Вказує, що станом на день подання позовної заяви до суду відповідачем не вчинено жодних дій по відновленню існуючого залишку коштів на рахунку. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач просив суд стягнути з ПАТ «Ощадбанк» 12709 грн. котів, що були списані незаконно з його рахунку та 4600 грн. 66 коп. пені, а всього 17309 грн. 66 коп..

Пояснив, що він є клієнтом ПАТ «Ощадбанк», в якому у нього було укладено Договір № 4425 від 4 жовтня 2010 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою. 8 березня 2017 року на його особистий мобільний номер надійшло смс повідомлення, про списання з його рахунку коштів в сумі 12709 грн., він жодних покупок не здійснював, коштів на знімав, неухильно дотримувався умов договору, ніколи не втрачав картки та не передавав конфіденційні дані стороннім особам. Про даний факт він відразу повідомив до сервісного центру, а потім написав відповідну заяву до Смілянського відділення ПАТ «Ощадбанк» та поліції. Працівники банку не провели належним чином службової перевірки та не встановили винних у незаконному списанні з його рахунку осіб, до цього часу не відновили залишок коштів на його рахунку та відмовляються врегулювати спір мирним шляхом. В зв`язку з цим, просить суд стягнути з банку незаконно списані кошти в сумі 12709 грн. та сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0.1 % суми неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, що складає 4600 грн. 66 коп., а всього 17309 грн. 66 коп..

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що для успішного здійснення зазначених у позовній заяві трансакцій у системі Інтернет «Web Banking» необхідно знати конфіденційні дані, які нанесені на платіжну картку, а саме: номер картки, термін дії, код СVV2/СVC2-3х значний код безпеки, який надрукований на зворотній стороні картки. Вказує, що позивач був ознайомленим з тим, що зазначені реквізити у своїй сукупності є підтвердженням для замовлення товарів та послуг, у мережі Інтернет, а також, що зазначені відомості не підлягають розголошенню. Дане підтверджується заявою на випуск картки, яка була підписана позивачем.

Так, згідно Правил Держатель Кредитної картки зобов`язаний не розголошувати нікому, в тому числі членам власної родини, номер Картки, ПІН-код та СVV2 код (тризначний номер, нанесений на оборотній стороні Картки поруч/або на смузі для підпису), не зберігати ПІН-код разом з Карткою, не записувати ПІН-код на Картці. Крім того, Держатель протягом дії Договору несе відповідальність (приймає на себе зобов`язання повністю відшкодувати Банку витрати) за всі операції, здійснені з використанням реквізитів Картки (номеру, строку дії, СVС або СVV2-2 коду) в мережі Інтернет, які в результаті оспорювання не підлягають поверненню через Платіжну систему. Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того пояснив, що банком проводилась перевірка факту списання коштів з рахунку позивача, однак вини працівників банку встановлено не було. Зокрема 8 березня 2017 року з карткового рахунку ОСОБА_1 було списано кошти через інтернет ресурс «Web Banking», оскаржувані позивачем операції були проведені з використанням усих необхідних реквізитів платіжної картки, з правильним введенням паролю, який відомий виключно ОСОБА_3 та був направлений на фінансовий номер Клієнта. Цього дня позивачем по рахунку проводилось дві операції: переказ на банку іншого банку в сумі 12209 грн. та поповнення мобільного телефону «Київстар» на суму 510 грн.. передуючи успішним операціям за карткою здійснено вхід до системи «Ощад 24/7», операція підтвердження смс паролями. Вказані позивачем операції дійсно мали місце, операції проводились з використанням інтернет ресурсу та їх було проведено коректо з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку, паролів, які були відомі виключно ОСОБА_3 . За результатами проведено перевірки не встановлено інформацію щодо компрометації даних платіжної картки Клієнта, емітованої на його ім`я. За таких обставин Банк не несе відповідальність за здійснення операцій, що оспорюються Клієнтом та не вбачає правових підстав для відшкодування коштів в сумі 12209 грн. та 510 грн. проведених 8 березня 2017 року.

Дослідивши письмові докази, долучені до позову, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору № 4425 від 4 жовтня 2010 року ОСОБА_1 відкрив у ПАТ «Ощадбанк» картковий рахунок для платіжної картки здійснення його розрахунково касового обслуговування за дебетовою схемою (а.с. 67-72).

Банк зазначив, що шляхом підписання Заяви-анкети Клієнт підтверджує, що він з Правилами користування карткою, Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений і згодний.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 8 березня 2017 року за допомогою Інтернет ресурсу «Web Banking» з рахунку позивача було проведено дві операції: о 9 год. 46 хв. 15 сек. переказ на карку іншого банку 12209 грн. та о 09 год. 51 хв. 26 сек. оплата мобільного зв`язку в сумі 510 грн. (а.с. 44). Вказані операції було проведено через вхід до системи «Ощад 24/7» та підтверджено смс паролями (а.с. 45).

Після отримання смс повідомлення про зняття коштів з карти ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Ощадбанк» у службу підтримки клієнтів, після чого його картку було заблоковано.

9 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою на адресу Смілянського відділення ПАТ «Ощадбанк» в якій повідомив, що 8 березня 2017 року в нього певний час був вимкнений мобільний телефон, після його ввімкнення він отримав смс повідомлення про те, що з його карткового рахунку було списано кошти в сумі 12709 грн., які він не знімав, просив вирішити дану проблему. Вказана заява зареєстрована в установі банку за № 344 (а.с.3).

Окрім того цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої вказаним відділом поліції було відкрите кримінальне провадження за № 0000506, за фактом крадіжки грошових коштів з пенсійної картки «Ощадбанк», належної ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно листа ПАТ «Ощадбанк» № 22/1-14/5840/1252/2017-00/с від 4 вересня 2017 року (а.с.8) ПАТ «Ощадбанк» розглянуто інформацію, викладену у заяві ОСОБА_1 про несанкціоноване зняття коштів з його рахунку та повідомлено йому наступне: що оскаржувані ним операції проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки АТ «Ощадбанк» з правильним веденням паролю, який був відомий лише ОСОБА_1 та був надісланий на особистий фінансовий номер клієнта. Враховуючи вказане вважають, що реквізити платіжної картки клієнта, строку її дії та паролю стали відомі третій особі. За таких умов відповідальність за несанкціоноване списання коштів несе виключно клієнт, та рекомендовано звернутись із заявою до правоохоронних органів (а.с.9).

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип „процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та під час судового засідання вказував на те, що згідно Правил Держатель Кредитної картки зобов`язаний не розголошувати нікому, в тому числі членам власної родини, номер Картки, ПІН-код та СVV2 код (тризначний номер, нанесений на оборотній стороні Картки поруч/або на смузі для підпису), не зберігати ПІН-код разом з Карткою, не записувати ПІН-код на Картці та протягом дії Договору несе відповідальність (приймає на себе зобов`язання повністю відшкодувати Банку витрати) за всі операції, здійснені з використанням реквізитів Картки (номеру, строку дії, СVС або СVV2-2 коду) в мережі Інтернет, які в результаті оспорювання не підлягають поверненню через Платіжну систему. Однак жодних доказів на підтвердження цього д суду не надав. Наявні Правила в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення „Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ОСОБА_4 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15, а також аналогічні висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 127/23496/15-ц), 18 травня 2018 року (справа № 190/926/16-ц), 20 червня 2018 (справа № 320/1169/16-ц).

З наведеного вбачається, що при здійсненні наступних платіжних операцій: 08.03.17 о 09.46.15 RNN 25 переказ на картку іншого банку 12209 грн. (516874***4543 Приват Банк» та 08.03.17 о 09.51.26 RNN 30 оплата мобільного зв`язку 510 грн. ( НОМЕР_3 , Київстар, - позивач особисто не використовував електронний платіжний засіб, судом не встановлено, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин, а тому суд приходить до висновку, що позивач не несе відповідальності за такі платіжні операції здійснені за допомогою платіжної картки № рахунку НОМЕР_2 .

Оскільки суд приходить до висновку, що вини позивача у списанні з його рахунку коштів в сумі 12709 грн. немає, то відповідно вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 4600 грн. 66 коп. підлягають задоволенню, що відповідає вимогам п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». З наданим позивачем розрахунком суд погоджується, оскільки він відповідає вимогам вказаного вище пункту закону (12709 грн. (сума незаконно списаних коштів) х 0,1 % пені (передбаченої законом) х 362 дні від дня неналежного переказу (період з 08.03.17 по 05.03.18) до дня пред`явлення позову, що становить 4600 грн. 66 коп..

За вказаних обставин та враховуючи правові приписи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп..

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 193, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальних збитків заподіяних внаслідок незаконного списання коштів з банківського рахунку задовільнити повністю.

Стягнути з ПАТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, , МФО 324805 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 3 березня 1998 року, ІПН 271491527 кошти, що були незаконно списані в сумі 12709 грн. та 4600 грн. пені, а всього 17309 грн..

Стягнути з ПАТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, , МФО 324805 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м. Київі /м. Київ/ 22030106, код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 травня 2019 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький