ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/685/19

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/756/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря Шкарупи Ю.В.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович,

заінтересовані особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича,

місце постановлення ухвали судом першої інстанції м.Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали суду 07.04.2019,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії приватного виконавця Куземченка А.С., в якій просила визнати неправомірними дії останнього по визначенню вартості майна відповідно до звіту про оцінку майна магазину №5, який розташований за адресою АДРЕСА_1 область, м. Підгородне, вул. Геологів, 2, за виконавчим провадженням №57286456 з примусового виконання виконавчого листа №751/1195/14 від 20.05.2014, скасувати повідомлення приватного виконавця Куземченко А.С. від 15.01.2019 за №01-29/101 про результати визначення вартості чи оцінки майна в порядку ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», визнати протиправною оцінку майна відповідно до звіту про незалежну оцінку від 11.01.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що приватним виконавцем не було з`ясовано думки сторін виконавчого провадження стосовно вартості майна, не було дотримано встановленого законодавством десятиденного строку, наданого сторонам для узгодження вартості майна в порядку ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено права та законні інтереси сторін виконавчого провадження. Скаржник вважала, що діями приватного виконавця, а саме винесенням в один і той же день постанови про опис і арешт майна боржника та постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі в виконавчому провадженні, також порушені її права. Виконавцем не було дотримано процедури проведення оцінки, що призвело до невірного визначення вартості майна. Звертала увагу суду на відсутність в матеріалах виконавчого провадження договору на проведення оцінки майна, на який без зазначення номеру і дати укладення у звіті посилається суб`єкт оціночної діяльності, що свідчить про відсутність підстав для проведення оцінки майна та неможливість встановити чи було суб`єктом оціночної діяльності обрано базу оцінки у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі чого ним було використано ринкову вартість як базу оцінки. На думку ОСОБА_1 , наведені у таблиці ІІІ-2.2. для порівняння об`єкти за своїми характеристиками та ознаками не є подібними до об`єкту оцінки, у зв`язку з чим дані отримані за підсумками такого порівняння не можуть бути визнані достатніми для визначення дійсної вартості об`єкта оцінки. Дані цієї таблиці не можна вважати достовірними. Також ОСОБА_1 зазначала, що із звіту неможливо встановити коли саме суб`єкт оціночної діяльності ознайомлювався із об`єктом оцінки, вважає, що він взагалі не був присутній на території об`єкту, тому висновки, зазначені у звіті, не можна вважати достовірними. Крім того, зверталась увагу суду на те, що ОСОБА_1 не надавала ні приватному виконавця, ні суб`єкту оціночної діяльності технічного паспорту на об`єкт оцінки. Долучений до звіту технічний паспорт датований 2006 роком і не відображає дійсний стан будівлі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова 02 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі, вважаючи, що ухвала прийнята з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник наполягає на тому, що за відсутності в матеріалах справи договору на проведення оцінки майна не можливо встановити чи було суб`єктом оціночної діяльності обрано базу оцінки у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі чого ним було використано ринкову вартість як базу оцінки. Наведені для порівняння у таблиці звіту об`єкти за своїми характеристиками та ознаками не є подібними до об`єкту оцінки, а єдиною підставою, що їх об`єднує, є призначення для комерційного використання. Вважає, що, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна, проте судом не було враховано, що належних та допустимих доказів проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності об`єкта оцінки матеріали звіту не містять. ОСОБА_1 також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення її як боржника з постановами про відкриття виконавчого провадження, про опис та арешт майна, супровідні листи не можуть підтвердити факт направлення боржнику зазначених документів. Чинним законодавством прямо передбачено право сторін виконавчого провадження на досягнення добровільної згоди щодо вартості майна і лише в разі не досягнення такої згоди виконавець має здійснити визначення вартості майна за ринковими цінами або залучити суб`єкта оціночної діяльності. Скаржник вважає, що діями приватного виконавця, а саме винесенням ним в один і той же день постанови про опис та арешт майна та постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, було порушено законні права та інтереси сторін у виконавчому провадженні. Суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваному рішенні, що заявник із запитом щодо рецензування звіту про оцінку майна до повноважних осіб не звертався, оскільки у новій редакції Закону України «Про виконавче провадження» поняття рецензування відсутнє.

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа АТ «Альфа-Банк» просить відмовити в задоволенні апеляційної карги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, вважаючи її законною та обґрунтованою. Банк заперечує проти доводів скарги про те, що приватний виконавець порушив приписи ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». З моменту відкриття виконавчого провадження у Банку була відсутня будь-яка ініціатива щодо узгодження вартості майна з ОСОБА_1 , яка також не зверталась до Банку з пропозицією щодо погодження вартості майна. АТ «Альфа-Банк» не погоджується із доводом скарги про те, що вартість майна є значно заниженою та не відповідає реальній вартості, просить врахувати, що звіт про оцінку майна є чинним, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати приватному виконавцю рецензію на звіт про оцінку майна з іншою вартістю майна. Відсутність в матеріалах справи договору на проведення оцінки майна, на думку банку, ніяким чином не впливає на оцінку майна. Також банк вважає, що вибрані суб`єктом оціночної діяльності об`єкти для порівняння є подібними до об`єкту оцінки. Державний виконавець був присутній разом із суб`єктом оціночної діяльності під час проведення оцінки майна. Також АТ «Альфа-Банк» звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження містять докази відправлення на адресу ОСОБА_1 всіх виконавчих документів, проте остання свідомо не отрує кореспонденцію. Вважає, що ОСОБА_1 лише з формальних підстав оскаржує звіт про оцінку майна виключно з метою затягування виконавчого провадження та позбавлення банку права на реальне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

Інші учасники справи своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду відповідає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. перебуває виконавчий лист №751/1195/14, виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу у сумі 84 960 971,44 грн та судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн, яким 24.09.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (фотокопія на а.с.10,86 том 1). В цей же день було ухвалено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_1 (а.с.90 том 1). Відповідні відомості щодо обтяжень внесені до Державних реєстрів (а.с.91,92 том 1).

10.12.2018 приватним виконавцем Куземченком А.С. винесено постанову про опис та арешт майна боржника магазину №5, який розташований за адресою АДРЕСА_1 область, м. Підгородне, вул.Геологів, буд. 2 (а.с.11).

03.01.2019 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено для проведення огляду та надання висновку щодо встановлення вартості описаного та арештованого майна для подальшої його реалізації суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 . (а.с.12).

Згідно із звітом №1001.1/19 про оцінку вартості майна від 11.01.2019 вартість об`єкта оцінки магазину АДРЕСА_2 5 по АДРЕСА_1 становить 1 943 000 грн.

15.01.2019 приватним виконавцем направлено на адресу боржника ОСОБА_1 та стягувача ПАТ «Альфа-Банк» повідомлення про вартість об`єкта оцінки, з додатком у вигляді копії висновку від 11.01.2019. За твердженням ОСОБА_1 зазначене відправлення вона отримала і ознайомилась з ним 15.01.2019.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності порушень закону при вчиненні оскаржуваних дій приватним виконавцем.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилалася на те, що дії приватного виконавця з визначення вартості нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки цього майна є такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивній дійсності.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"."Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі N 914/881/17 (провадження N 12-18гс18).

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 травня 2019 року у справі №2-79/11.

Колегія суддів вважає обов`язковим дотриматися зазначеного правового висновку з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України.

Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", враховуючи те, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Вимоги про визнання незаконною та скасування постанови від 03.01.2019 про призначення суб`єкта оціночної діяльності заявник не заявляла, доказів, які б свідчили про її звернення до виконавця з відповідними заявами про незгоду з результатами визначення вартості майна зазначеного у даному звіті, не надала.

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги.

Твердження Явтушенко Т.І. про те, що приватним виконавцем в порушення вимог закону не було з`ясовано думку сторін виконавчого провадження стосовно вартості майна, чим порушено її законні права та інтереси, є безґрунтовними.

Порядок визначення вартості майна боржника та його оцінка врегульовано статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з ч.ч. 2-4 цієї статті у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Зазначена норма закону не передбачає обов`язку виконавця повідомляти сторони про необхідність досягти згоди щодо вартості майна та письмово повідомити виконавця про визначену ними вартість майна. Не передбачений законом і порядок такого повідомлення.

У ч. 5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено дані, які обов`язково зазначаються в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника. Зазначення повідомлення про узгодження сторонами вартості описаного та арештованого майна як обов`язкова умова постанови не передбачено.

Узгодження вартості об`єкта між сторонами виконавчого провадження є правом сторін, яким сторони в даному випадку не скористалися. Позиція боржника, що тільки після недосягнення згоди приватний виконавець мав призначати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна є помилковою, оскільки Закон передбачає проведення оцінки у випадку не отримання виконавцем повідомлення про визначену сторонами вартість майна. Така позиція ґрунтується на хибному розумінні та тлумаченні скаржником правової норми, що регулює спірні правовідносини.

Довід апеляційної скарги про те, що винесенням приватним виконавцем в один і той же день постанови про опис та арешт майна та постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, було порушено законні права та інтереси сторін у виконавчому провадженні, є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Так, постанова про арешт всього майна боржника винесена приватним виконавцем вперше 24.09.2018 (а.с.90), а конкретно щодо спірного приміщення магазину - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), після постановлення 04.09.2018 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області рішення у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ін. про визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 . Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ухвалена 03.01.2019.

Як вказувалося вище, за змістом ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності є обов`язковим Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, що визначає загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна, а також Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 №1442.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог цих нормативних актів та не проведення особистого огляду об`єкта оцінки суб`єктом оціночної діяльності не ґрунтується на доказах і спростовується даними висновку про вартість майна від 11.01.2019, зокрема, наявністю у звіті відповідних фотографій з місця розташування об`єкта оцінки, самого об`єкта оцінки, його внутрішніх приміщень.

Посилання скаржника на те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення її як боржника з постановами про відкриття виконавчого провадження, про опис та арешт майна, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки ці обставини не вказувалися як підстава поданої ОСОБА_1 скарги на дії приватного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обставина відсутності в матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження договору на проведення оцінки майна, не свідчить про те, що дії державного виконавця по визначенню вартості майна відповідно до цього звіту порушують права боржника. ОСОБА_1 не надано жодного доказу неможливості з`ясувати необхідні їй питання бази оцінки із загальної частини звіту.

Незгода боржника ОСОБА_1 із наведеними експертом для порівняння у таблиці звіту об`єктами, які за своїми характеристиками та ознаками не є подібними до об`єкту оцінки, також не заслуговує на увагу. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України скаржником не зазначено жодного іншого об`єкту нерухомості, який суб`єкт оціночної діяльності повинен був врахувати при проведенні оцінки спірного майна.

Посилання ОСОБА_1 на помилковість посилання суду першої інстанції на рецензування звіту про оцінку майна є безґрунтовним, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» поняття рецензування звітів відсутнє. Порядок рецензування звіту про оцінку майна передбачений статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст складений 13.06.2019.