Справа № 2/756/650/19
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

03 червня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.12.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 11500 дол. США та останній зобов`язався повернути вказану грошову суму до 01.01.2017 р.

Згодом, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 01.01.2016 р., за умовами якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 75312 дол. США та останній зобов`язався повернути вказану грошову суму до 01.01.2017 р.

Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості складає 86812 дол. США. У визначений борговим документом строк своє зобов`язання за договором відповідач не виконав, гроші в обумовлений договором строк не повернув.

Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 на свою користь вищевказану суму боргу та судові витрати.

Представник позивача до початку судового засідання написав письмову заяву щодо підтримки позову в повному обсязі та просив його задовольнити.

Ні відповідач, ні його представник у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені

Оскільки представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи та докази на підтвердження позовних вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так судом було встановлено, що 18.12.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 11500 дол. США та останній зобов`язався повернути вказану грошову суму до 01 січня 2017 року. (а.с. 3).

Згодом, між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики від 01.01.2016 р., за умовами якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 75312 дол. США та останній зобов`язався повернути вказану грошову суму до 01.01.2017 р. (а.с. 4).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на момент розгляду справи позивачу борг відповідачем повернуто не було.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, суд вважає, що позивачем та відповідачем було укладено договори позики, іншого відповідачем суду доведено не було. Тому враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договорами у повному обсязі не виконав, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача сума боргу в розмірі 2304858,60 грн., що є еквівалентом 86812 дол. США. за курсом НБУ на дату платежу.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 536, 610, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 18 грудня 2015 року та суму боргу за договором позики від 01 січня 2016 року у розмірі в розмірі 2304858,60 грн., що є еквівалентом 86812 дол. США та 11105 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій