Справа № 522/9053/16-ц
Провадження № 2/522/1903/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретарів судового засідання: Фуцур Н.В., Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, який уточнила та просить суд стягнути з відповідачів борг розмірі 9 300 000 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач 14.07.2013 року надала відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 300 000 Євро, строком повернення до 27.02.2015 року. Враховуючи, що відповідачем зобов`язання за договором позики виконані не були, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку. Надав суду заперечення на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Крім того в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 в якій він зазначив, що вказані грошові кошти отримав, просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 27).

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про стягнення боргу задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 14.07.2013 року надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 300 000 Євро, строком повернення до 27.02.2015 року.

Сума боргу в період визначений в розписці повернута не була.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначає позивач в позові, що до теперішнього часу кошти відповідачами повернуті не були.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом - договором позики від 14.07.2013 року, оригінал якої наявна в матеріалах справи.

З огляду на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним дійсно сума боргу була погашена суд вважає за можливе позов задовольнити.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 3, 15, 16 , 526, 625, 626, 1046 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вовчанстким РВ УМВС України в Харківській області 23.04.1996 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 03.03.2009 року) суму боргу за договором позики в розмірі 9 300 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 05.06.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

05.06.19