ПОСТАНОВА

іменем України

07 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/350/19

провадження № 22-ц/4809/914/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І.(головуючий, суддя-доповідач), Суровицької Л.В., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року та апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду.

В обґрунтування позову вказав, щовін є інвалідом 2 групи як потерпілий на виробництві внаслідок професійного захворювання органів опори та руху. Згідно з висновком МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації від 07 листопада 2018 року відповідач був зобов`язаний забезпечити його у листопаді 2018 року ортопедичним зимовим взуттям на зиму 2018-2019 років на підставі його заяви від 08 листопада 2018 року.

На підставі знятих спеціалістом мірок для виготовлення ортопедичного взуття позивач отримав готове зимове взуття в Управлінні праці та соціального захисту населення, проте вони йому не підійшли, в них було незручно ходити, внаслідок чого він почав пред`являти претензії щодо якості пошитого взуття керівнику Олександрійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області. На початку січня 2019 року до нього приїхали представники підприємства-виробника, повторно зняли мірки та забрали пошите взуття.

Посилався на те, що з настанням зими ортопедичне взуття він від відповідача так і не отримав, тому був змушений пошити його за власні кошти та купити підп`яточники, які він вклав у лівий чобіток, оскільки ліва нога у нього коротша за праву на 5 см.

Зазначив, що Олександрійським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області йому було відмовлено у відшкодуванні понесених ним витрат.

Вказав, що зазначені вище обставини стали джерелом негативних емоцій, які призвели до погіршення здоров`я та додаткового лікування, вплинули на реалізацію його намірів та ділові стосунки. Зокрема, загострилася його психічна хвороба та він знову змушений приймати медичні препарати, які застосовуються для лікування депресивних епізодів. У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 970 грн. витрачених коштів на лікування.

Крім того, просив стягнути ним понесені судові витрати у розмірі 1000 грн., які складаються з його праці по складанню, виготовленню, оформленню позовної заяви та витрачені ним кошти на сканування та друкування потрібних документів для позову.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.11-13), просив стягнути з відповідача на його користь 1300 грн. в рахунок відшкодування витрат за пошите ним зимове взуття, 199 грн. за придбані ним підп`яточники, 970 грн. витрачених коштів на лікування, 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1499 грн. матеріальної шкоди.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що судом помилково застосовано положення статті 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», оскільки Фонд соціального страхування є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується правлінням, а не державним органом. Вказує, що спірні правовідносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» та Положенням про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Вважає, що відділенням Фонду було виконано усі вимоги чинного законодавства та жодним чином не було порушено законні права та інтереси ОСОБА_1

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а вимоги своєї апеляційної скарги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не було доведено, що саме з вини відповідача він знаходився на амбулаторному лікуванні в Олександрійській психіатричній лікарні, внаслідок чого йому була завдана моральна шкода.

Відповідно до приписів ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України, судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 28 жовтня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Олександрійському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області.

Відповідно до довідки МСЕК від 07 листопада 2018 року серії 12 ААА №011855 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності та рекомендовано, зокрема, літнє та зимове ортопедичне взуття (а.с.5).

08 листопада 2018 року позивач звернувся до Олександрійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області із заявою про забезпечення потерпілого ортопедичним взуттям - однією парою літнього та однією парою зимового взуття на підставі висновку МСЕК від 07 листопада 2018 року та індивідуальної програми реабілітації, яку було зареєстровано 08 листопада 2018 року за №5/12 (а.с.30).

08 листопада 2018 року Олександрійським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області позивачеві було видано направлення за №5 на забезпечення ортопедичним взуттям до підприємства-виробника.

26 вересня 2018 року між Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області в особі Олександрійського відділення та Полтавським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством було укладено договір №163 про виготовлення та поставку технічних засобів реабілітації (а.с.39-40).

20 листопада 2018 року Полтавським казенним експериментального протезно-ортопедичним підприємством на підставі направлення відділення Фонду від 08 листопада 2018 року у ОСОБА_1 було прийнято замовлення на виготовлення взуття №855, в якому встановлено дату виготовлення виробу - 04 грудня 2018 року, а термін виготовлення - 20 днів (а.с.37).

Полтавським казенним експериментального протезно-ортопедичним підприємством було подано реєстр за № 283ф на видане у грудні 2018 року ортопедичне взуття, замовлення на виготовлення взуття ОСОБА_1 та калькуляції від 04 грудня 2018 року по замовленню №855 (а.с.41-42, 45).

02 січня 2019 року сторонами Договору про виготовлення та поставку технічних засобів реабілітації (протезно-ортопедичних виробів, виготовлених за індивідуальним замовленням, та допоміжних засобів для особистого догляду та захисту) і надання послуг з їх післягарантійного ремонту №163, укладеного між Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та Полтавським казенним експериментального протезно-ортопедичним підприємством 26.09.2019 (а.с.39-40), було складено акт 283ф приймання-передачі робіт (послуг) та звіт-затвердження до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року по направленням, виданим потерпілим внаслідок трудового каліцтва виконавчою дирекцією Фонду в Олександрійському районі Кіровоградської області (а.с.44).

На підставі договору від 26 вересня 2018 року №163 та реєстру за №283ф виконавцем відділення Фонду виставлено рахунок за ортопедичне взуття від 02 січня 2019 року №283ф, який було сплачено 21 січня 2019 року платіжним дорученням від 18 січня 2019 року №25 на суму 19962,1 грн., зокрема на оплату замовлення ОСОБА_2 на суму 965,10 грн. (а.с.45-47).

Відповідно до інформації підприємства, викладеної у листі від 18 лютого 2019 року №106, 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав ортопедичне взуття за замовленням №855 за місцем проживання, а 17 січня 2019 року взуття було повернуто позивачем у зв`язку з його незручністю. Комісією Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства 17 січня 2019 року було складено акт про повернення замовником продукції в період гарантійного терміну. В період з 29 січня 2019 року позивач неодноразово відвідувався за місцем проживання працівниками виїзної медико-технічної бригади Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці з метою примірки та видачі переробленого ортопедичного взуття. При відвідуваннях ОСОБА_1 був постійно відсутній за місцем проживання, на телефонні дзвінки не відповідав, про що 14.02.2019 було складено акт про відсутність особи з інвалідністю за місцем проживання (а.с.34, 36).

Крім того, 29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділення Фонду із заявою вх. №С-2, у якій посилався на те, що виготовлене підприємством взуття йому не потрібне та просив відшкодувати йому витрати за пошив взуття та придбання підп`яточників (а.с.4)

Як убачається з листа до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства відділенням Фонду від 30 січня 2019 року №176 Олександрійське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області просило терміново інформувати щодо забезпечення ОСОБА_1 зимовим взуттям (а.с.33).

14 лютого 2019 року було складено акт про відсутність особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, постраждалого внаслідок антитерористичної операції за місцем проживання, яким засвідчено, що при доставці двох пар ортопедичного взуття за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, перебування, зазначеному у заявці на забезпечення технічними засобом реабілітації (а.с.36).

Звернувшись з позовом ОСОБА_2 , зокрема, просив відшкодувати матеріальну шкоду та посилався на те, що він за власні кошти пошив у майстерні зимові черевики та купив підп`яточники, оскільки відповідач його не забезпечив зимовим ортопедичним взуттям.

Як убачається з квитанції від 28 листопада 2018 року №559815, виданої ПП ОСОБА_3 ОСОБА_1 , вартість пошиву чоловічих ортопедичних ботинків складає 1350 грн.50 коп. (а.с.8).

Як свідчить товарний чек від 27 грудня 2018 року №2, виданий на ім`я позивача, вартість підп`яточника складає 199 грн. До даного товарного чеку додано фіскальний чек на суму 199 грн., виданий ТОВ Медичний магазин медичної техніки та товарів для здоров`я 27 грудня 2018 року (а.с.6).

Відповідно до акту від 17 січня 2019 року №1 виготовлене ОСОБА_1 зимове взуття є незручним для останнього і тому воно повертається підприємству, яке його виготовило для переробки (а.с.35).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на придбання за власні кошти зимового взуття та підп`яточників є обґрунтованими в цій частині та підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду в цій частині з таких підстав.

Розділом 4 Положення про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 березня 2008 року №23, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 19 червня 2008 року за №45/15236 (далі по тексту Положення), визначено порядок забезпечення потерпілих на виробництві ортопедичним взуттям.

Встановлено, що відповідач, керуючись пунктом 4.5 Положення видав позивачеві направлення від 08 листопада 2018 року №5 на забезпечення ортопедичним взуттям до підприємства-виробника на підставі його заяви від 08 листопада 2018 року про забезпечення потерпілого ортопедичним взуттям.

Відповідно до п.4.5 Положення робочий орган виконавчої дирекції Фонду за заявою потерпілого і в разі наявності висновку МСЕК, а для первинного протезування - висновку ЛКК закладу охорони здоров`я, видає потерпілому направлення на забезпечення протезними виробами до підприємства - виробника технічних засобів реабілітації не пізніше трьох днів з дати реєстрації заяви потерпілого та всіх необхідних документів у журналі реєстрації. Направлення оформлюється на бланку робочого органу виконавчої дирекції Фонду із зазначенням дати та номера листа.Підприємство приймає від потерпілого (незалежно від реєстрації місця проживання) замовлення та реєструє його.Замовлення затверджується керівником підприємства.Підприємство може приймати замовлення на виготовлення протезних виробів на 1,5-2 місяці раніше закінчення строку їх експлуатації. Підприємство оформляє замовлення (додаток 5) і картку протезування (додаток 6), де зазначаються: тип протезного виробу; антропометричні дані; результати примірки; дата видачі виробу та його вартість. Оформлене замовлення та картка протезування, підписані лікарем та інспектором з обліку замовлень або іншими особами, уповноваженими керівником підприємства, зберігаються протягом установлених законодавством термінів. Замовлення у потерпілих за місцем реєстрації їх проживання або за місцем фактичного проживання приймають спеціалісти медико-технічної бригади підприємства за графіком, погодженим з робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Тип протезного виробу визначає лікар медичного відділу підприємства. Виправлення в замовленні та картці протезування, що стосуються діагнозу, конструкції виробу, розмірів, може зробити лише лікар, який визначив тип протезного виробу. Зміни в замовленні затверджує керівник підприємства.

Про отримання даного направлення свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на заяві про забезпечення ортопедичним взуттям (а.с.30).

У подальшому, 20 листопада 2018 року, Полтавським казенним експериментального протезно-ортопедичним підприємством на підставі направлення відділення Фонду від 08 листопада 2018 року у ОСОБА_1 було прийнято замовлення на виготовлення взуття №855 від 20 листопада 2018 року, в якому встановлено дату виготовлення виробу - 04 грудня 2018 року та термін виготовлення - 20 днів (а.с.37).

Відповідно до п. 4.7 Положенням максимальний строк виготовлення протезних виробів становить, зокрема, для ортопедичного взуття - 20 робочих днів. Строк виготовлення протезного виробу обчислюється з дня запуску його у виробництво і включає час безпосереднього процесу виробництва виробу без урахування часу, необхідного для примірки.

Таким чином, встановлена дата виготовлення виробу 04 грудня 2018 року не суперечить п. 4.7 зазначеного Положення.

Як убачається з платіжного доручення від 18 січня 2019 року №25 на суму 19962,11 грн. на підставі рахунку за ортопедичне взуття від 02 січня 2019 року №283ф відповідачем були сплачені кошти за його виготовлення, зокрема і на замовлення ОСОБА_2 (а.с.45-47).

Відповідно до пункту 4.1 Положення протезно-ортопедичні вироби та ортопедичне взуття придбаваються Фондом та видаються робочими органами виконавчої дирекції Фонду.

Встановлено, що 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав за місцем проживання ортопедичне взуття за замовленням №855, а 17 січня 2019 року взуття було повернуто у зв`язку з його незручністю на переробку з урахуванням усіх зауважень пацієнта (а.с.34).

Згідно з пунктом 4.11 Положення контроль за забезпеченням потерпілих технічними засобами реабілітації здійснюють виконавча дирекція Фонду та керівники її робочих органів.

Листом Олександрійського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства від 30 січня 2019 року №176 відділення просило терміново інформувати щодо забезпечення ОСОБА_1 зимовим взуттям (а.с.33).

Актом про відсутність особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, постраждалого внаслідок антитерористичної операції за місцем проживання від 14 лютого 2019 року, засвідчено, що при доставці двох пар ортопедичного взуття за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, перебування, зазначеному у заявці на забезпечення технічними засобом реабілітації (а.с.36).

Відповідно до пункту 4.7 Положення у разі, коли потерпілий не з`являється за отриманням протезного виробу протягом чотирьох місяців з моменту направлення йому повідомлення про виготовлення протезно-ортопедичного виробу, підприємство разом з представником відповідного робочого органу виконавчої дирекції Фонду складає акт. Один примірник акту надсилається до виконавчої дирекції Фонду разом з рахунком на його оплату, який містить витрати на виготовлення виробу, його демонтаж (за винятком вартості комплектувальних виробів і матеріалів, що можуть бути повторно використані). До рахунку додається копія калькуляції витрат на виготовлення та демонтаж виробу.

Колегія суддів вважає, що дані обставини свідчать про те, що відповідачем було виконано усі дії для виконання замовлення ОСОБА_1 , здійснено відповідний контроль та дотримано вимоги чинного законодавства, і жодним чином не порушено законні права та інтереси ОСОБА_1 .

Крім того, чинним законодавством, що регулює порядок забезпечення потерпілих ортопедичним взуттям, не встановлена можливість відшкодування вартості взуття, придбаного за власні кошти потерпілого.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та витрат на лікування у розмірі 970 грн., суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в цій частині, не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Позивачем не було доведено наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вину останнього у її заподіянні.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункту 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Крім того, за загальним правилом, особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди згідно зі ст.1167 ЦК тільки в разі наявності вини такої особи. Відповідальність за моральну шкоду вимагає визначення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було доведено, що саме з вини відповідача йому завдана моральна шкода, внаслідок чого він знаходився на амбулаторному лікуванні в Олександрійській психіатричній лікарні та змушений був витратити 970 грн. 40 коп. на придбання ліків (а.с.20-21).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зокрема, правильним є висновок суду про те, що зазначені позивачем витрати у розмірі 1000 грн., які складаються з його праці по складанню, виготовленню, оформленню позовної заяви та витрачених ним коштів на сканування та друкування потрібних документів для позову, не підлягають задоволенню оскільки не відносяться до судових витрат у розумінні ст..133 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене апеляційній суд приходить до висновку про те, що докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 у скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області є обґрунтованими та заслуговують на увагу, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1499 грн. матеріальної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, оскільки рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року скасовано, додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, підстави для стягнення з позивача на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області судового збору відсутні.

Враховуючи на те, що апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області задоволена, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у сумі, сплаченій за подання апеляційної скарги, а саме 1152 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Вимогиапеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 рокув частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди

скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкодивідмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року скасувати.

Компенсувати Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді Л.В. Суровицька

В.В. Черненко