Справа 206/6899/18
Провадження 2/206/279/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Соловйовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення збитків та завданої моральної шкоди ,-
представника позивача ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Свої вимоги обґрунтував тим, що 22.02.2016 року між ним та адвокатом ОСОБА_2 укладений договір про надання правової допомоги, яким передбачалось представництво його інтересів у Жовтневому відділі поліції м. Дніпропетровська, як потерпілого по факту нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими особами.
Ухвалою суду від 09 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України та наявних у матеріалах справи доказів (ухвалює заочне рішення).
Заслухавши доводи позивача та його представника, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.
Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі.
Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.
Статтею 903 ЦК України визначено, що у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов'язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 905 ЦК України).
Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (стаття 907 ЦК України).
Відповідно до положень статті 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги.
Згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Також вищевказаний Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Таким чином, договір про надання правової допомоги передбачає права та обов'язки кожної сторони, а саме адвоката - надати правову допомогу та захист, а клієнта - сплатити надання правової допомоги.
Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Крім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.
Статтею 8 Правил адвокатської етики передбачено, що у межах дотримання принципу законності адвокат зобовязаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також осіб, а також перед будь - якими іншими міркуваннями.
Згідно ст. 11 Правил адвокатської етики адвокат зобовязаний надавати правову допомогу клієнтам, здійснювати їх захист та представництво компетентно і добросовісно, з високою відповідальністю виконувати покладені на адвоката обовязки.
Так, матеріали справи свідчать, що 22.02.2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2, був укладений договір про надання правової допомоги (дала Договір), за яким останній зобовязався надавати клієнту юридичну інформацію та консультації (послуги адвоката) з правових питань, повязаних з діяльністю клієнта, розглядом справ у судах першої інстанції, апеляційної, касаційної та при необхідності в Європейському суді з прав людини.
За цим договором, відповідач, як адвокат та представник клієнта, мав повноваження на ведення справи в суді та вчинення від імені клієнта всіх процесуальних дій, зокрема в Жовтневому відділі поліції Дніпропетровського відділу поліції (п.1.2 Договору).
Відповідно п.3.1.2 Договору, адвокат зобовязаний добросовісно виконувати доручення, своєчасно інформувати клієнта про розгляд його справи, виконувати важливі заходи для дотримання процесуальних строків, оговорювати всі важливі процедурні дії з клієнтом, дотримуватись умов, передбачених в договорі, а також вимог законодавства України.
Відповідно до п.5.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і дії до моменту повного виконання сторонами їх зобовязань за цим Договором.
Відповідно до п.5.3 Договору, він може бути розірваний за взаємною згодою сторін. Одностороннє розірвання договору можливо тільки у випадках, передбачених дійсним договором та законодавством України.
Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміни або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визначає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.
У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.
Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.
Як установлено судом із пояснень позивача, відповідач не приступив до виконання умов вищевказаного договору по представництву інтересів позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні по факту нанесення йому тілесних ушкоджень.
Крім того, вище встановлені обставини, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
-поштовими повідомленнями про отримання відповідачем письмових запитів позивача про надання інформації щодо ходу розгляду його справи та вжитих процесуальних дій, які залишались без відповіді та виконання (а.с.25-32);
-листами з електронної сторінки позивача щодо надання інформації по його справі, які ігнорувались відповідачем (а.с.37-39);
-смс перепискою, з якої вбачається про ігнорування відповідачем дзвінків позивача та уникання з ним зустрічей (а.с.33-36).
Докази, які б могли спростувати вище встановлені обставини в матеріалах справи відсутні та судом у ході судового розгляду не здобуті.
Сам відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи двічі у судове засідання не зявився, доказів, які б могли свідчити про виконання ним робіт за договором про надання правової допомоги, суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами.
Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що не приступивши до виконання обовязків за договором по наданню правової допомоги по захисту прав позивача у кримінальному провадженні, відповідач допустив істотне порушення умов договору, оскільки на їх отримання відповідач розраховував, а в дійсності не отримав.
Тому, вимоги позивача у частині розірвання договору про надання правової допомоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною другою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі розірвання договору інша сторона має право на відшкодування збитків, завданих розірванням договору (ч. 5 ст. 653 ЦК України).
Що стосується вимог по відшкодуванню моральної шкоди, то суд дійшов такого.
Спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Як установлено судом, між сторонами склалися договірні правовідносини, що виникли з договору про надання правової допомоги.
Отже,враховуючи, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а правовими підставами для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, то Закон України «Про захист прав споживачів» в частині стягнення моральної шкоди, не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки передбачає право на її відшкодування, лише в разі її завдання продукцією (дефектом продукції).
Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення збитків та завданої моральної шкоди задовольнити частково.
Розірвати договір про надання правової допомоги від 22 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 ( свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 626 від 06.03.2012 року).
В іншій частині позову про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Повний текст судового рішення складений 15 лютого 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук