Справа № 201/4364/19
Провадження № 2/201/22082019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» (третя особа: приватний нотаріус ДМНО Лещенко Ольга Володимирівна) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА :

12.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Аста» (третя особа: приватний нотаріус ДМНО Лещенко О.В.) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно (а.с.№3-14).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.04.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.№ 65).

12.04.2019р. разом з позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.№№15-17), в якій він просив заборонити вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи, а також заборонити ТОВ «Аста» вчиняти будь-які дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви, позивач посилався на те, що 09.04.2019р. він дізнався, що приватним нотаріусом ДМНО Лещенко О.В. 24.07.2018р. була проведена державна реєстрація права власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Аста». Оскаржуючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо перереєстрації права власності, позивач просив вжити заходи забезпечення.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.04.2019р. було частково задоволено клопотання позивача, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно квартири АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, а саме - заборони ТОВ «Аста» вчиняти будь-які дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 , було відмовлено (а.с. № 66).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.09.2019р. вищезазначена ухвала про вжиття заходів забезпечення позову була залишена без змін (а.с. № 65-69 виділених матеріалів)

25.04.2019р. до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме витребування у приватного нотаріуса ДМНО Лещенко О.В. засвідченої копії реєстраційної справи щодо прийнятого нею 24.07.2018р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 27257228, яким проведено державну реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Аста» (а.с. №69-71).

Крім того, 25.04.2019р. позивачем було подано до суду клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, у зв`язку з особистою обізнаністю позивача про факти, які мають значення для справи та згодою і бажанням позивача бути допитаним в якості свідка (а.с. №72-73).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.05.2019р. про витребування доказів було задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Лещенко О.В. засвідчену копію реєстраційної справи щодо прийнятого 24.07.2018р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27257228, яким проведено державну реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Аста» (а.с. №74-75).

Крім того, клопотання про витребування доказів були додатково подані позивачем 07.07.2019р. (а.с.№№109-110) та 05.07.2019р. відповідачем (а.с.№111-113).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.07.2019р. з урахуванням категорії справи, заявлених позовних вимог, на підставі п. 4 ч. 5 ст. 12, ст. 84 ЦПК України, клопотання позивача та відповідача про витребування доказів були задоволені (а.с.№116-117). .

Цією ухвалою було витребувано з Управління у сфері державної реєстрації ДАП та ДП ДМР засвідчену належним чином копію реєстраційної справи № 101, заведеної приватним нотаріусом ДМНО Лещенко О.В., щодо прийнятого 24.07.2018р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27257228, яким проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «АСТА» на квартиру АДРЕСА_2 . Витребувано у КП «ДМБТІ» ДОР, інформацію про власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка дозволить ідентифікувати таку особу за її прізвищем, ім`ям, по батькові, РНОКПП, станом на 07.06.2014р. і 30.07.2018р. та інформацію про реєстрацію прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 станом на 07.06.2014р. і 30.07.2018р. Витребувано у ДАП та ДП ДМР інформацію про власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка дозволить ідентифікувати таку особу за її прізвищем, ім`ям, по батькові, станом на 07.06.2014р. і 30.07.2018р.

Від додаткового витребування доказів представник відповідача відмовилась 11.10.2019р. (а.с. № 246).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначав, що за договором купівлі-продажу від 10.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Русловою Н.Б. за реєстром №7209 він придбав у приватну власність ј квартири АДРЕСА_2 .

08.02.2008р. між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «Хоум Кредит Банк» був укладений кредитний договір №10.840.08.40, за яким позивач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 110 700 доларів США для придбання 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

За договором купівлі-продажу від 08.02.2008р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Є. за реєстром №965, ОСОБА_1 придбав у особисту приватну власність 3/4 частини кв. АДРЕСА_2 . 12.03.2008р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис номер 19287067 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на кв. АДРЕСА_2 загальною площею 70,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м. Таким чином, позивач набув право власності на квартиру в цілому.

В подальшому на дану квартиру, як на предмет іпотеки, якою забезпечувалось кредитне зобов`язання позивача, та у зв`язку з невиконанням останнім належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором №10.840.08.40, за яким було відступлено право вимоги, було звернуто стягнення ПАТ «Платинум Банк» за відступленням права вимоги, згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2013р. Проте рішення суду не було виконане, а виконавчі листи по цій справі були повернуті на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 10.02.2016р. у зв`язку з набранням 07.06.2014р. чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. № 1304-VII.

Позивач зазначав, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. № 1304-VII встановлена заборона звернення стягнення на належну йому на праві власності кв. АДРЕСА_2 загальною площею 70,9 кв.м. як таку, що є його єдиним житловим нерухомим майном, та має загальну площу 70,9 метрів.

18.07.2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «Аста» - Биструшкіної А.Р. (діє за довіреністю від 31.12.2018р. а.с. № 126), в якому представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з огляду на недоведеність позивачем того факту, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 є його єдиним майном, і він не має у власності іншого нерухомого житлового майна. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, що особа на ім`я ОСОБА_1 зареєстрована власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 . Крім того, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.ст.36, 37 ЗУ «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Протягом дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ "Про іпотеку". Реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем здійснена за згодою позивача, що висловлена у договорі іпотеки, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не підлягає застосуванню до цих правовідносин. Представник відповідача посилалася на різні підходи щодо застосування ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), що викликало необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом (а.с. №120-125).

18.08.2019р. до суду надійшли пиcьмові пояснення від приватного нотаріуса ДМНО Лещенко О.В., в яких приватний нотаріус зазначила, що державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру було здійснено нею згідно ст.58 Закону України «Про іпотеку», ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.№155-156).

З урахуванням того, що по справі надійшов відзив представника відповідача, письмові пояснення третьої особи, суддею одноособово винесено ухвали про витребування доказів за клопотаннями обох сторін, відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає цю справу за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін .

При розгляді справи не знайдено правових підстав для задоволення клопотання позивача від 25.04.2019р. про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 72-73), оскільки підстави для відмови в задоволенні позову ґрунтуються на умовах укладених кредитного та іпотечного договорів та нормах відповідних Законів України, що застосовані при розгляді справи, і жодним чином не залежать від особистих пояснень сторін (як сторін по справі, так і в якості свідків).

При розгляді справи також не знайдено правових підстав для зупинення провадження по справі до розгляду цивільної справи № 199/168/18 (провадження № 2/201/209/2019), яка перебуває в провадженні судді Антонюка О.А. (а.с. № 151-154, 235-238) з огляду на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Не вбачається й передбачених ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження по справі (з урахуванням предметів позовних вимог в обох цивільних справах)

Варто зазначити, що окремих клопотань про зупинення та закриття провадження по справі представником відповідача заявлено не було, між тим, про це висловлена думка цього представника у відзиві на позов (а.с. № 120-125).

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що 10.07.2007р. між продавцем ОСОБА_2 , яка діяла за себе та як законний представник ОСОБА_3 , та покупцями ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_1 придбав ј частку, а ОСОБА_4 ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія ВЕР номер 769515, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Сусловою Н.Б., з реєстрацією права власності електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.07.2007р. (а.с.№22-23).

08.02.2008р. між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу належної ОСОБА_4 ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія ВКЕ № НОМЕР_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., з реєстрацією права власності в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.03.2008р. (а.с.№24-25).

08.02.2008р. між ЗАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків ЗАТ «Агробанк», та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ІНФОРМАЦІЯ_1 ., згідно з яким ОСОБА_1 отримав цільовий кредит на придбання нерухомого майна в розмірі 110 700 доларів США строком до 07.02.2038р. (а.с.№26-28), та іпотечний договір №10.840.08.40.1, серія та номер: р.№973, виданий 08.02.2008р., видавник: приватний нотаріус ДМНО Кошляк Н.Е., за яким ОСОБА_1 на забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з вказаного вище кредитного договору, передав ЗАТ «Хоум Кредит Банк» квартиру АДРЕСА_2 (а.с. №29-31).

28.03.2011р. між ПАТ «Хоум Кредит Банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110328-Г, відповідно до умов якого ПАТ «Хоум Кредит Банк» відступив ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у додатку № 1 до договору. Також 28.03.2011р. між ПАТ «Хоум Кредит Банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, вказаними у Додатку № 1 до вказаного договору, зокрема, права вимоги за іпотечним договором № 10.840.08.40.1 від 08.02.2008р.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 не повертав кредит у строки, зазначені в кредитному договорі та додатковій угоді № 1, а також не сплачував відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим ПАТ «Платинум Банк» звернувся до суду.

20.03.2012р. ОСОБА_1 під підпис особисто було отримано листа ПАТ «Платинум Банк» від 13.03.2012р. вих.№60-15/5829 з вимогою протягом 30 днів з дня отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором у сумі 153 582,32 дол.США, а також штрафні санкції (а.с.№142).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2013р. у справі №412/15902/2012 (під головуванням судді Демидової С.О.) було задоволено позовну заяву ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_1 , та стягнуто з останнього в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Платинум Банк» за договором №10.840.08.40 від 08.02.2008р. в сумі 2 223 176 грн. 39 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , шляхом реалізації з публічних торгів (а.с.№32-35).

17.09.2013р. було відкрито виконавче провадження ВП №39816946 по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018р. у справі №412/15902/2012 за заявою ТОВ «Аста» було замінено сторону виконавчого провадження стягувача по цивільній справі №412/15902/2012 за позовом ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_5 (а.с.№43-44). Станом на 10.04.2019р. дане виконавче провадження перебуває в стадії завершення (а.с. №37-39).

26.12.2017р. між ПАТ «Платинум Банк» та переможцем електронних торгів ТОВ «Аста» було укладено Договір № 15-к про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким відступлені права вимоги за Кредитним договором №10.840.08.40 від 08.02.2008р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 , права вимоги за договором поруки №10.840.08.40.1 від 08.02.2008р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; а також Договір №15-і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги банком ТОВ «Аста» прав вимоги згідно Іпотечного договору №10.840.08.40.1 від 08.02.2008р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1

Згідно Додатку №1 до Договору №15-к про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 26.12.2017р. позивач ТОВ «Аста» набув право вимоги до відповідача на загальну балансову суму заборгованості на день підписання договору 247 418,10 доларів США, що складається з суми заборгованості за кредитом - 107 907 доларів США, та суми заборгованості за нарахованими процентами, за відсотками 139 510,80 доларів США.

Таким чином, ТОВ «Аста» набуло прав кредитора (стягувача) до ОСОБА_7 на підставі кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору від 08.02.2008р.

Листом вих.№10/10736-Л від 26.12.2017р. ПАТ «Платинум Банк» було повідомлено ОСОБА_1 про відступлення банком прав вимоги за кредитним, іпотечним та договором поруки новому кредитору ТОВ «Аста», з повідомленням реквізитів ТОВ «Аста» для здійснення усіх платежів за кредитним договором №10.840.08.40 від 08.02.2008р. (а.с.№40).

30.07.2018р. приватним нотаріусом ДМНО Лещенко О.В. було проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 за ТОВ «Аста».

Також з наданих сторонами та отриманих судом доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно був власником також домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , яке він набув на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2007р. внаслідок визнання дійсним договору купівлі-продажу (а.с. №218-219).

Згідно Акту про знесення домоволодіння по АДРЕСА_3 від 27.08.2008р. фахівцем КП «ДМБТІ» ДОР Єременко Ю.С. згідно замовлення №1/3865 було проведено обстеження домоволодіння, та на момент виходу встановлено, що житловий будинок літ. А-1 із прибудовою літ а-1 знесені (а.с. №136).

При цьому, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 було зареєстроване 22.01.2018р., а 16.05.2018р. було проведено реєстрацію знищення об`єкта нерухомого майна (а.с.№137-139).

Згідно ч.1,3 ст. 626, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п.1. ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статті 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до положень ст.527 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до статті 1 цього Закону України «Про іпотеку» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки, згідно із статтею 5 Законом України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Стаття 33 цього Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші, встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Проаналізувавши зміст умов укладених позивачем кредитного та іпотечного договорів, слід дійти до висновку, що до говори містять істотні умови кредитування (суму кредиту, порядок видачі, строк та порядок погашення, розмір, порядок нарахування та сплати відсотків, відповідальність за прострочення строків повернення кредиту та сплати відсотків тощо), в тому числі забезпечення основного кредитного зобов`язання ОСОБА_1 іпотекою за рахунок нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 .

Підписуючи іпотечний договір, позивач, як іпотекодавець, за власним волевиявленням надав згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. У разі незгоди позивача з умовами іпотечного договору позивач мав можливість звернутися до банку та до відповідача, як правонаступника, за будь-якими роз`ясненнями, пропозиціями щодо внесення змін до іпотечного договору.

Однак з часу його укладання, а саме з 08.02.2008р. та до часу звернення з позовом до суду позивач своєї незгоди з іпотечним договором не зазначав та не заперечував його чинність.

Отже, вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на примусову реалізацію майна.

Між тим, у справі, що розглядається, стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору від 08.02.2008р.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він, як іпотекодавець, не надавав згоди на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя, є безпідставними.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011р. №15-рп/2011 держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Частинами 2 та 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (далі - Порядок), передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З дослідженої реєстраційної справи та письмових доказів вбачається, що приватному нотаріусу ДМНО Лещенко О.В. для державної реєстрації права власності на підставі Іпотечного договору №10.840.08.40.1, серія та номер: р.№973, виданий 08.02.2008р., видавник: приватний нотаріус ДМНО Кошляк Н.Е., за яким ОСОБА_1 на забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливають з вказаного вище кредитного договору, передав ЗАТ «Хоум Кредит Банк» квартиру по АДРЕСА_1 , були подані всі документи, необхідні для вчинення реєстраційних дій.

Стосовно аргументів позивача щодо неналежності ТОВ «Аста», як сторони договору № 15-к про відступлення (купівлю-продаж), права вимоги за Кредитним договором №10.840.08.40 від 08.02.2008р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 , права вимоги за договором поруки №10.840.08.40.1 від 08.02.2008р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; а також Договору №15-і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги банком ТОВ «Аста» прав вимоги згідно Іпотечного договору №10.840.08.40.1 від 08.02.2008 р., укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 , варто зазначити, що реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається у відповідності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, регламенту роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквідуються.

Учасником відкритих торгів і набувачем права вимоги за кредитним договором неплатоспроможного банку може бути будь-яка фізична особа або юридична особа, крім позичальника (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення (п.І р.ІІ Положення щодо організації продажу, п.1.1. р.І Регламенту ЕТС).

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не є спеціальним законом стосовно правовідносин щодо реалізації активів неплатоспроможних банків.

За вищезазначеного, при розгляді цієї справи, не знайдено підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню і заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті по справі ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.04.2019р. (а.с. № 66).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати позивача у цій справі відносяться на рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215, 650, 655, ч.4 ст.656 ЦК України, ст.ст. 1, 33, 36, 37 41, 43 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ч.9 ст. 158, ст. ст. 259, 263-265, ч.4 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» (третя особа: приватний нотаріус ДМНО Лещенко Ольга Володимирівна) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.04.2019р. по справі № 201/4364/19 провадження №2/201/2208/2019 шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.