П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-6855 Головуючий у1-й інстанції - Макаренко І. О.

Унікальний №761/5177/15-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2006 року до 01 червня 2014 року з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 27 278 грн. 83 коп.

У липні 2015 року у судовому засіданні по розгляду справи суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_3 та залучив до участі у справі у якості відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (т.1, а.с.73-76).

У травні 2018 року КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" подав заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем у період 01.06.2014 - 01.04.2018 сплачено 4 145 грн. 25 коп. та зроблений перерахунок боргу. Тому позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01.02.2006 до 01.06.2014 в сумі 18 294 грн. 80 коп., з яких: 10 391 грн. 57 коп. - основний борг; 6 216 грн. 65 коп. - інфляційні втрати; 1 686 грн. 58 коп. - три проценти річних (т.1, а.с.174-177)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_3 , як власника квартири АДРЕСА_1 , на користь КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 18 294 грн. 80 коп., що складається з 10 391 грн. 57 коп. основного боргу, 6 216 грн. 65 коп. інфляційних втрат та 1 686 грн. 58 коп. трьох процентів річних (т.1, а.с.243-247).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Тандира Д. В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.2, а.с.1-5).

ОСОБА_3 , з якої суд ухвалив стягнути заборгованість у загальному розмірі 18 294 грн. 80 коп., рішення суду не оскаржує.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, ОСОБА_5 , заперечував проти її задоволення, вказав, що наявний розмір заборгованості підтверджений письмовими доказами, позовна давність у спорі переривалась поданням заяви про видачу судового наказу та вчиненням стороною відповідача дій, які свідчать про визнання боргу. Тому позивач вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги районний суд вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

10 червня 2014 року ухвалою суду було скасовано виданий Шевченківським районним судом м. Києва судовий наказ від 24 грудня 2013 року про стягнення з відповідачів на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року зобов`язано КП «ЦОС Шевченківського району» взяти на абонентський облік квартирні прилади обліку холодної води та гарячої води, встановлені в квартирі АДРЕСА_1 , провести перерахунок розміру плати за постачання холодної та гарячої води і водовідведення з 13 лютого 2013 року.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позивач направив інформацію про обґрунтування суми, на яку було проведено перерахунок вартості послуг з централізованого холодного та гарячого водопостачання, та надав розрахунок.

Відповідно до відомостей рахунку попередження від 01 травня 2018 року, ОСОБА_3 сплатила заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2013 року до 01 червня 2014 року та їй було перераховано суму заборгованості за вказаний період на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості у відповідача існує заборгованість у розмірі 10 391 грн. 57 коп.

За таких обставин районний суд дійшов висновку, що указаний розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 з урахуванням 3% річних у розмірі 1 686 грн. 58 коп. та інфляційних втрат у розмірі 6 216 грн. 65 коп.

При перевірці висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 . апеляційний суд виходить з наступного.

У даній справі КП «ЦОС Шевченківського району» пред`явив позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до власника квартири АДРЕСА_1 в м. Києві, ОСОБА_3 . Така інформація міститься у наявній у матеріалах справи довідці Ф № 3 від 25 лютого 2014 року (т.1. а.с.5).

Зареєстровані у даній квартирі повнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залучені до участі у справі у якості співвідповідачів за усним клопотанням представника ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , який не заперечував надати суду правовстановлюючі документи щодо права власності на цю квартиру (т.1, а.с.73-74).

Водночас доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , суду не надано.

ОСОБА_3 не оскаржує рішення суду, яким обов`язок сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги покладений виключно на неї.

Доводів на спростування тієї обставини, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не містить.

Ураховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції немає підстав для сумніву щодо обґрунтованості висновку районного суду про те, що обов`язок по сплаті заборгованості повинен бути покладений на ОСОБА_3 .

Щодо правильності визначення районним судом розміру заборгованості суд апеляційної інстанції констатує наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви КП «ЦОС Шевченківського району» пред`явив до стягнення заборгованість за період з 01 лютого 2006 року до 01 червня 2014 року у розмірі 27 278 грн. 83 коп., з яких: 19 375 грн. 60 коп. - сума основного боргу; 6 216 грн. 65 коп. - інфляційні втрати; 1 686 грн. 58 коп. - три проценти річних (т.1, а.с.1-2).

В ході розгляду справи позивач подав заяву про зменшення позовних вимог з посиланням на те, що: 1) відповідачем у період з 01 червня 2014 року до 01 квітня 2018 року сплачено 4 145 грн. 25 коп.; 2) відбувся перерахунок боргу (01.12.2014 борг зменшений на 4 818 грн. 06 коп.; 01.09.2017 борг зменшений 20 грн. 72 коп.). Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01 лютого 2006 року до 01 червня 2014 року в розмірі 18 294 грн. 80 коп., з яких: 10 391 грн. 57 коп. - сума основного боргу; 6 216 грн. 65 коп. - інфляційні втрати; 1 686 грн. 58 коп. - три проценти річних) (т.1, а.с.174).

Водночас на підтвердження заявленого розміру заборгованості - 10 391 грн. 57 коп., позивач надав суду рахунок-попередження від 04 травня 2018 року (т.1, а.с.175-177), згідно з відомостями якого розмір заборгованості 10 391 грн. 57 коп. має місце станом на 30 квітня 2018 року, тобто за межами періоду стягнення, заявленого у позові - до 01 червня 2014 року.

Вирішуючи справу районний суд не звернув увагу на такі розбіжності між періодом, за який заявлене стягнення, і періодом, за який наданий розрахунок.

З огляду на таке, висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У даній справі, аналізуючи відомості рахунку-попередження від 04 травня 2018 року (т.1, а.с.175-177), апеляційний суд доходить до наступних висновків.

По-перше, щодо заявленого періоду стягнення - з 01 лютого 2006 року до 01 червня 2014 року, указаний розрахунок містить розгорнуті дані лише стосовно періоду з 01 серпня 2010 року до 01 червня 2014 року (т.1, а.с.175-176).

По-друге, у рахунку-попередженні зазначено, що станом на кінець липня 2010 року борг становить 0.00 (заборгованість відсутня) і одночасно на кінець серпня 2010 року при нарахуванні до сплати 321 грн. 29 коп. визначена сума боргу 8 874 грн. 35 коп. Тобто борг збільшений на 8 553 грн. 06 коп. без підкріплення цієї суми розрахунком із розбивкою по місяцям.

З огляду на таке, при визначенні розміру заборгованості за період з 01 лютого 2006 року до 01 червня 2014 року суд вважає за необхідне із визначеного у розрахунку розміру заборгованості станом на 01 червня 2014 року - 19 375 грн. 60 коп., виключити: суму боргу не підкріплену розгорнутим розрахунком - 8 553 грн. 06 коп. (8 874 грн. 35 коп. - 321 грн. 29 коп.); та суми перерахунку боргу 4 818 грн. 06 коп. і 20 грн. 72 коп.

Отже до стягнення підлягає підкріплений розрахунком розмір заборгованості за період з 01 серпня 2010 року до 01 червня 2014 року у розмірі 5 983 грн. 76 коп. (19375,60 - 8553,06 - 4818,06 - 20,72).

Оскільки з наявного у розпорядженні суду розрахунку неможливо встановити за які місяці заявленого періоду проведений перерахунок боргу у бік зменшення на 4 818 грн. 06 коп. і 20 грн. 72 коп., суд при зменшенні розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку зі зменшенням суми заборгованості вважає за доцільне провести його пропорційно до суми зменшення розміру заборгованості, що підлягає до стягнення. Тому розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню, складає 3 579 грн. 72 коп. (5983,76 х 6216,65 : 10391,57), сума трьох процентів річних відповідно складає 971 грн. 18 коп. (5983,76 х 1686,58 : 10391,57).

Відтак суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру стягнення шляхом зменшення розміру стягнення до вищенаведених сум.

Одночасно апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані аргументи апеляційної скарги щодо невідповідності обставинам справи висновків районного суду про те, що позивач не пропустив встановленого цивільним законодавством трирічного строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" N 1875-IV (редакція, чинна на час спірних правовідносин)споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ст. 32 Закону N 1875-IV.

В даному випадку між сторонами встановлена щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться не пізніше ніж 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що прямо вказано на кожному рахунку (протягом десяти днів, але не пізніше двадцятого числа; т.1, а.с.53-66).

Таким чином, у разі несплати виставленого рахунку на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за попередній місяць у поточному місяці до 20 числа включно, несплачена сума втрачає статус поточного платежу і переходить у статус заборгованості.

Враховуючи викладене, оплата рахунку після закінчення встановленого строку на його оплату є оплатою заборгованості, що утворилась на дату фактичної оплати рахунку.

У даній справі з наявних у розпорядженні письмових доказів убачається, що по квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у період з березня 2011 року до березня 2013 року проводила оплату виставлених рахунків, у тому числі частково сплачувала борг за попередні періоди. Указана обставина підтверджує вчинення нею дії, що свідчить про визнання боргу.

Крім того, як правильно встановлено районним судом, строк позовної давності також переривався у 2013 році поданням позивачем заяви про видачу судового наказу.

Даний позов поданий до суду у лютому 2015 року, тобто в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо допущених районним судом описок у оскаржуваному рішенні не можуть бути підставою для його скасування, оскільки ці питання вирішуються у порядку, визначеному ст. 269 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (, місцезнаходження: 03190, місто Київ, вул. Кирпоноса, буд. 10/8) з 18 294 грн. 80 коп. що складається з: 10 391 грн. 57 коп. основного боргу, 6 216 грн. 65 коп. інфляційних втрат та 1 686 грн. 58 коп. трьох процентів річних, до 10 534 грн. 66 коп. (Десяти тисяч п`ятсот тридцяти чотирьох грн. 66 коп.), що складається з: 5 983 грн. 76 коп. основного боргу, 3 579 грн. 72 коп. інфляційних втрат та 971 грн. 18 коп. трьох процентів річних.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома