Головуючий суду 1 інстанції - Кудрявцев І,В.
Доповідач -Суддя доповідач: луганська В.М.
Справа № 431/5555/18
Провадження № 22-ц/810/378/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Єрмакова Ю.В., Коновалової В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє через представника ОСОБА_5

на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року ухвалене у складі судді Кудрявцева І.В. в м. Старобільськ Луганської області

за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що 10.09.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та позивачем (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених у договорі передає Цесіонареві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 187 від 30.10.2009 року.

30 жовтня 2009 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 187, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання кредиту та діє до повного виконання зобов`язань.

30 жовтня 2009 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 187/1, згідно якого ОСОБА_3 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 , що випливають із зазначеного вище кредитного договору. 30 жовтня 2009 року між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 187/2, відповідно до якого ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 , що випливають із кредитного договору.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь заборгованість за кредитним договором № 187 від 30 жовтня 2009 року у розмірі 8770, 00 грн.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №187 від 30 жовтня 2009 року у розмірі 8770, 00 грн.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року у задоволенні заявлених вимог про стягнення боргу позивачу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , яка діє через представника - ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд в рішенні посилається на правову позицію та норми ЦК України, що стосуються договору факторингу, проте в даному випадку був укладений договір цесії.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 травня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що відповідно до п.1.1 кредитного договору № 187 від 30 жовтня 2009 року кредитодавець - КС «Імперіал ЛТД» зобов`язується надати позичальнику - ОСОБА_2 кредит у сумі 15 000 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.1.1 договору поруки №187/1 від 30 жовтня 2009 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_3 , Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_2 , поручитель - ОСОБА_3 зобов`язується перед кредитором - КС «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, зобов`язання за кредитним договором № 187 від 30.10.2009 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому.

Пунктом 1.1 договору поруки №187/2 від 30 жовтня 2009 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_4 , Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_2 (а.с.7), поручитель - ОСОБА_4 зобов`язується перед кредитором - КС «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 187 від 30.10.2009 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №187 від 30 жовтня 2009 року за період з 30 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 рік заборгованість складає- 8 782,66грн.

Відповідно до п.1 договору відступлення права вимоги від 10 вересня 2018 року цедент - КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві - ОСОБА_1 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором №187 від 30.10.2009 року, укладеного між цедентом і ОСОБА_2 Згідно п.6 вказаного договору відступлення права вимоги, до цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання боржника.

Встановивши вказані обставин, суд першої інстанції, дійшов висновку, що кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом України «Про кредитні спілки», не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження вказаним Законом не передбачені.

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст.15 ЦК України).

В статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що право вимоги за кредитним договором № 187 від 30 жовтня 2009 року, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 , у нього виникло на підставі договору відступлення права вимоги від 10 вересня 2018 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 , умовами якого передбачено, що цедент - КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві - ОСОБА_1 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 187 від 30 жовтня 2009 року, укладеного між цедентом і ОСОБА_2 .

Встановивши, що спірні зобов`язання виникають із кредитного договору укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 , надання кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за договором про відступлення права вимоги 10 вересня 2018 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 , який міститься в матеріалах справи, цедент - КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві - ОСОБА_1 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 187 від 30 жовтня 2009 року, укладеного між цедентом і ОСОБА_2 .

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні із апеляційною скаргою, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин відступлення КС «Імперіал ЛТД» у відповідності до вимог законодавства права вимоги позивачу за договором поруки № 186/1 від 30 жовтня 2009 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 (поручитель) та за договором поруки №187/2 від 30 жовтня 2009 року укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 (поручитель), суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в рішенні посилається ст.1054, ст.1077 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають змісту оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу не посилався на ст. 1054, ст.1077 ЦК України. В рішенні суду відсутні висновки як щодо укладення між сторонами договору факторингу, так і щодо відмови у позові з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє через представника ОСОБА_5 залишити без задовлення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Головуючий

Судді