Єдиний унікальний номер 233/3523/17 Номер провадження 22-ц/804/1578/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.,

суддів: Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (справа № 233/3523/17, суддя першої інстанції Мартиненко В.С. , рішення ухвалено 23 жовтня 2017 року в м. Костянтинівка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у відповідача він працював на посаді старшого охоронця у відділі охорони та наказом від 24 грудня 2015 року № 71к був звільнений з роботи за угодою сторін. При звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість з заробітної плати, розмір якої склав 16 194 грн. 59 коп.

Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2017 року з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1 присуджена до стягнення вказана заборгованість, яку на час розгляду справи позивачу не виплачено.

Посилаючись на ст. 117 КЗпП України, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2015 року по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку задоволено.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку за період з 25 грудня 2015 року по 23 жовтня 2017 року включно в розмірі 79 737 гривень 36 копійки, без відрахування обов`язкових податків та платежів.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь держави витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 797 грн. 37коп.

Із вказаним рішенням не погодилось Костянтинівське державне науково -виробниче підприємство «Кварсит» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необ`єктивність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на положення статті 117 КЗпП України, обов`язковою умовою якої передбачено покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні при наявності вини підприємства. Зазначає, що дане підприємство входить до складу Державного концерну «Укроборонпром», є вузькоспеціалізованим підприємством по виготовленню продукції військового призначення (основного виду продукції), загальний обсяг виготовлення якої, від загального обсягу продукції відповідача, становить майже 98 %. До 04 квітня 2014 року підприємство здійснювало поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підставі Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18 листопада1993 року. Впродовж 2014 року основним джерелом фінансування відповідача було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації. З 07 квітня 2014 року на території Донецької і Луганської областей організованими озброєними формуваннями вчинялись численні незаконні діяння, пов`язані із захопленням державних та громадських будівель та споруд, незаконними заволодінням транспортних засобів. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Листом Державного концерну «Укроборонпром» від 04 квітня 2014 року відповідачу наказано припинити відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації. Починаючи з другого кварталу 2014 року, відвантаження відповідачем вказаних виробів до Російської Федерації зупинено. Основною причиною виникнення затримки по виплаті заробітної плати позивачу є важке фінансове становище підприємства і відсутність грошових коштів внаслідок державної заборони експорту продукції на територію Російської Федерації. Висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року підтверджено, що невиконання відповідачем постачання продукції на територію Російської Федерації зупинено у зв`язку із настанням для відповідача обставин непереборної сили та ці обставини перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов`язань. Отже, затримка у своєчасній виплаті позивачу заробітної плати сталась не з вини відповідача, а внаслідок настання дій форс - мажорних обставин. Суд помилково не прийняв до уваги вказаний висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року, вказавши, що він підтверджує неможливість виконання договірних зобов`язань по конкретному договору та у ньому не досліджувались обставини щодо можливості відповідача своєчасно виплачувати заробітну плату своїм робітникам. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року доповнено Закон України «Про торгово - промислові палати в Україні» статтею 14-1, якою визначено, що Торгово - промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово - промислові палати засвідчують форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року був виданий відповідачу до внесення змін та на час його видачі видача сертифікатів про засвідчення форс - мажорних обставин передбачена не була.

Згідно з пунктом 3.3 Регламенту засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово - промисловими палатами форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року № 44(5), «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ, за затвердженими Президією ТПП відповідними формами, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово - промисловою палатою згідно з чинними законодавством, умовами договору (контракту, угоди, тощо) та цим Регламентом ».

Суд не звернув увагу та те, що обсяг реалізації продукції відповідачем за контрактом від 10 жовтня 2013 року, невиконання умов якого стало наслідком дії форс - мажорних обставин, встановлених висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року, складав понад 98 % від усього обсягу реалізації продукції відповідачем у 2013 році та понад 97,5 % у 2014 році. Відповідач втратив основного споживача продукції, що вкрай негативно вплинуло на економічний та фінансовий стан підприємства та унеможливило належне виконання зобов`язань відповідача, як роботодавця, щодо своєчасної виплати працівнику належних йому сум при звільненні. Починаючи з квітня 2014 року, відповідач не знайшов інших контрагентів, які б могли стати належною пропорційною заміною контрагенту, якому поставлялась підприємством продукція військового призначення по контракту від 10 жовтня 2013 року.

(а.с. 118 - 120).

Від позивача та його представника надійшли до апеляційного суду заява та письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому вони просили відхилити апеляційну скаргу відповідача та залишити рішення суду без змін, мотивуючи тим, що настання обставин непереборної сили може бути підтверджено лише сертифікатом Торгово - промислової палати України, а лист Торгово - промислової палати України від 27 травня 2014 року не є належним доказом у справі. Посилання відповідача на те, що причиною виникнення заборгованості по заробітній платі стало важке фінансове становище підприємства через проведення АТО та припинення відвантаження продукції військового призначення на територію Російської Федерації не підтверджено наявними доказами. Зазначений лист підтверджує настання обставин непереборної сили лише за одним договором підприємства з ВАТ «Долгопрудненське НПП», а не в цілому за іншими договорами, контрактами.

(а.с.141, 143 - 146)

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» задоволено.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» відмовлено.

(а.с. 171 - 176)

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року касаційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Донецької області від 23 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд зазначив, що суди, ухвалюючи судові рішення та надаючи оцінку наявному у матеріалах справи документу від 27 травня 2014 року, помилково посилалися на редакцію Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», яка була чинною на час звернення до суду з цим позовом.

У наявному у справі висновку (листі) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03 зазначається про наявність обставин форс-мажору за певним договором (контрактом), відповідно до його умов.

Проте, апеляційним судом не перевірено та не встановлено, чи наявність обставин форс-мажору за певним договором може свідчить про неможливість повного виконання відповідачем фінансово-економічних зобов`язань підприємства в цілому, та що підприємство позбавлене можливості виконати зобов`язання перед своїми працівниками, які передбачені умовами трудового договору (контракту, угоди тощо), законодавчими та іншими нормативними актами.

Як зазначив Верховний Суд, при новому розгляді справи апеляційному суду необхідно об`єктивно дослідити вказані в цій постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку запереченням відповідача та доводам апеляційної скарги.

(а.с. 213 - 216)

В засіданні апеляційного суду представник відповідача Чернопис А.І. підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на задоволенні скарги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мішин М.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, але про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток (а.с. 223, 227). В письмовій заяві від 04 червня 2019 року вони просили розглянути справу без їх участі. Враховуючи доводи, що викладені в наданому запереченні на апеляційну скаргу, просили відхилити апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду - залишити без змін(а.с. 239).

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу у відсутності позивача та його представника, оскільки, відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача Чернопис А.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявленого позову ОСОБА_1

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Позивач ОСОБА_1 працював у Костянтинівському державному науково-виробничому підприємстві «Кварсит» на посаді старшого охоронця у відділі охорони.

24 грудня 2015 року він був звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до наказу №71к від 24 грудня 2015 року. При звільненні з позивачем не проведено розрахунок.

Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року з відповідача на користь позивача стягнено суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка станом на липень 2016 року складала 16 194 грн. 59 коп.

Судовий наказ набрав законної сили 11 травня 2017 року. Заборгованість не виплачена.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із наявності вини відповідача в затримці розрахунку при звільненні позивача. На думку суду першої інстанції, висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року про наявність форс - мажорних обставин не є належним доказом, який підтверджує відсутність вини роботодавця у затримці розрахунку по зарплаті при звільненні ОСОБА_1 , оскільки вказаний висновок підтвердив неможливість виконання договірних зобов`язань підприємства по конкретному договору та в ньому не досліджувались обставини щодо впливу вказаного договору на можливість підприємства, як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам протягом 2014 року та у наступних роках.

Однак, з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить нормам матеріального права.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької та Луганської областей з 07 квітня 2014 року була визначена районом проведення антитерористичної операції.

Відповідно до висновку (листа) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03, провівши системний аналіз наданих документів по факту невиконання зобов`язань Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» в другому кварталі 2014 року за контрактом № 147/13 від 10 жовтня 2013 року, Донецька торгово-промислова палата дійшла до висновку, що вказане невиконання зобов`язань підприємством виникло в період дії антитерористичної операції на території Донецької області, за наявності фактів збройних зіткнень на вказаній території, блокування органів влади і т.д. та за своїм характером не залежало від волевиявлення сторін та третіх осіб, обставини є форс-мажорними для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», тобто непередбачуваними, знаходяться поза контролем та перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов`язань (а. с. 82-83).

Згідно з частинами першою та третьою статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції, чинній станом на 27 травня 2014 року), Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні та засвідчує форс-мажорні обставини, відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Таким чином, зазначена редакція Закону (станом на 27 травня 2014 року) не визначала, яким нормативно-правовим документом Торгово-промислова палата України засвідчує наявність форс-мажорних обставин.

В пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

У наявному в справі висновку (листі) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03 зазначається про наявність обставин форс-мажору за певним договором (контрактом), відповідно до його умов.

Згідно висновку (листу) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року №100-28/12-12/03 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв`язку із цим антитерористичної операції) з 04 квітня 2014 року для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» з дати реєстрації листа державного концерну «Укроборонпром» про тимчасове призупинення відвантаження продукції військового та подвійного призначення у Російську Федерацію. Невиконання зобов`язань сталось в період дії антитерористичної операції на території Донецької області, при наявності фактів збройних зіткнень на вказаній території, блокування органів влади та за своїм характером не залежало від волевиявлення сторін та третіх осіб, обставини є форс -мажорними для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», тобто непередбачуваними, знаходяться поза контролем та перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов`язань; станом на 27 травня 2014 року антитерористична операція триває, таким чином момент припинення дії непереборної сили для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» не настав (а.с. 82-83).

Як вбачається з пояснень представника відповідача, витягу із Статуту Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», а також обставин, викладених у висновку (листі) Донецької торгово-промислової палати від 27 травня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03, Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» (надалі - КДНВП «Кварсит») є спеціалізованим державним підприємством, заснованим на державній власності, та передано в управління Державного концерну «Укроборонпром». Регулювання, контроль та координація діяльності підприємства здійснюється концерном, як уповноваженим суб`єктом господарювання з правління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, яке займається виготовленням виробів військового призначення, як основного виду продукції, та входить до складу Державного концерну «Укроборонпром». Загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» становить майже 98 %. До 04 квітня 2014 року підприємство здійснювало поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підставі Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково-технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18 листопада1993 року. Вироби військового призначення внесені до річного Переліку товарів військового призначення та відвантажувалися згідно Разового дозволу № 28201000 від 30 січня 2014 року, виданого Державною службою експортного контролю України.

Згідно висновку (листа) Державного концерну «Укроборонпром» від 04 квітня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03, Костянтинівському державному науково-виробничому підприємству «Кварсит» наказано припинити відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації, що й було виконано підприємством.

Висновок суду першої інстанції про те, що висновок (лист) Донецької торгово-промислової палати підтверджує неможливість виконання договірних зобов`язань відповідача по конкретному договору та в ньому не досліджувались обставини щодо впливу цього договору на можливість відповідача, як роботодавця вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам, є помилковим, оскільки форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язковість згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальновійськова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо Крім того, з висновку вбачається, що Донецькою торгово-промисловою палатою досліджувались обставини щодо впливу контракту, укладеного 10 жовтня 2013 року між Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» та ВАТ «Долгопрудненське науково-виробниче підприємство», Росія, на можливість відповідача, як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам.

Згідно з довідкою КДНВП «Кварсит», станом на 23 жовтня 2017 року заборгованість КДНВП «Кварсит» становить: по заробітній платі - 5 791,6 тисяч гривень, ЄСВ - 3 535,0 тисяч гривень, ПДФО - 1 499,8 тисяч гривень, військовий збір - 133,5 тисяч гривень, профспілковий збір - 73,7 тисяч гривень (а. с. 92).

Довідки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 23 жовтня 2017 року про рахунки і залишок коштів клієнта банку - КДНВП «Кварсит» свідчать, що станом на 23 жовтня 2017 року будь-які кошти на рахунку підприємства відсутні (а.с. 93, 94).

У зв`язку з неможливістю відвантаження готової продукції споживачу через заборону експорту продукції наказами по підприємству від 22 грудня 2015 року № 273, 11 січня 2016 року № 10, 01 лютого 2016 року № 22, 0 лютого 2016 року № 26, 28 грудня 2016 року № 104, 16 січня 2017 року № 14/1 оголошено стан простою (а.с. 97 - 105).

Із копії постанови про арешт коштів боржника від 14 грудня 2016 року вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відповідача у межах суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням у розмірі 2 622 693,54 грн. (а. с. 96).

Зазначені обставини та наведені докази у їх сукупності свідчать про те, що основним джерелом фінансування Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації, та з них сплачувалася заробітна плата працівникам. Неможливість відвантаження готової продукції через заборону експорту продукції військового призначення змусило на підприємстві оголосити стан простою.

Станом на час виникнення заборгованості та на час розгляду справи антитерористична операція триває, тобто, момент припинення дії непереборної сили для відповідача не настав.

Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком (листом) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. №100-28/12-12/03, обумовлені неможливістю відвантаження готової продукції, призупиненням виробничої діяльності КДНВП «Кварсит», що призвело до несприятливих фінансових обставин, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що висновок Донецької торгово-промислової палати підтверджує лише неможливість виконання договірних зобов`язань відповідача по конкретному договору та в ньому не досліджувались обставини щодо впливу цього договору на можливість відповідача як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам є помилковим, оскільки форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). Крім того, з цього висновку вбачається, що Донецькою торгово-промисловою палатою досліджувались обставини щодо впливу контракту, укладеного 10 жовтня 2013 року між Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» та ВАТ «Долгопрудненське науково-виробниче підприємство» (Росія) на можливість відповідача своєчасно виконувати договірні (у тому числі за трудовими договорами з оплати праці) та податкові зобов`язання.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, апеляційний дійшов висновку, що наявність обставин форс-мажору за контрактом, виконання якого призупинено відповідачем за вказівкою Державного концерну «Укроборонпром», безумовно свідчить про неможливість повного виконання відповідачем фінансово-економічних зобов`язань підприємства в цілому, що в свою чергу позбавило можливості підприємства виконати зобов`язання перед своїми працівниками, передбачені умовами трудового договору щодо виплати зарплати працівникам. Зазначені форс-мажорні обставини є підставою для звільнення підприємства від відповідальності перед працівником за ст. 117 КЗпП України за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При цьому апеляційний суд враховує, що загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» становить майже 98 %, а припинення відвантаження виробів військового призначення до Російської Федерації безумовно свідчить про негативний вплив припинення виконання вказаного договору (контракту) на можливість підприємства, як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам протягом 2014 року та у наступних роках. Про це йдеться мова у висновку (листі) Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. № 100-28/12-12/03 та зазначається про наявність обставин форс-мажору за вказаним договором (контрактом).

Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року вих. №100-28/12-12/03, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Аналіз наведених доказів у їх сукупності свідчать про те, що основним джерелом фінансування Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» саме й було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації, та з них сплачувалася заробітна плата працівникам, в тому числі, й позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача, а тому безпідставно задовольнив позов.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, а тому, відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 та ч.2 ст. 376 ЦПК України, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки апеляційна скарга задоволена, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги, слід стягнути з позивача на користь відповідача в сумі 877 грн.11 коп.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 877 грн.11 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 05 червня 2019 року

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.