Справа № 132/428/19
Провадження № 2/132/253/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2019 Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі судового засідання - ПІДГЕРСЬКІЙ Т.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_2 ,

представника позивача - адвоката ТКАЧУК І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 132/428/19 за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Інвестдорсервіс» про визнання факту перебування у трудових відносинах,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019р. до суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до ПП «Інвестдорсервіс», в якому просить встановити фак перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у трудових відносинах з ПП «Інвестдорсервіс» в період з 23 січня по 23 лютого 2017 року включно, на посаді робітника. В обґрунтування зазначеної вимоги зазначив, що на початку січня 2017 року його синові ОСОБА_3 запропонували знайомі поїхати на роботу в місто Калуш Івано-Франківської області на ПП «Інвестдорсервіс», а саме, ОСОБА_4 запропонував йому працювати в бригаді робітників для проведення порізки металоконструкцій на металобрухт, на що він погодився. 23.01.2017р. прибувши до м. Калуш Івано-Франківської області, його син із іншими хлопцями відав ОСОБА_4 паспорти та трудові книжки з метою оформлення їх на роботу, на що отримали завірення, що заяви про прийняття на роботу вони підпишуть згодом, коли їх підготують. На територію заводу відповідача бригаду в якій працював його син пропускали лише за пред`явленням перепустки. Металобрухт вони різали та складали, а пізніше вантажили на транспортний засіб, за кожну тонну металобрухту їм обіцяли сплачувати 450грн. За період роботи ними було нарізано металобрухту понад 300тонн. Проживали бригадою в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , працювали бригадами на різних ділянках, кожна бригада мала розпізнавальні кольорові стрічки. 23.02.2017р. сталася трагедія, його син під час виконання роботи впав з висоти майже 10м. на бетонну конструкцію, внаслідок чого отримав численні переломи, внаслідок яких згодом перебуваючи в комі у лікарні помер. Калуським ВП ГУНП у Івано-Франківській області розпочато кримінальне провадження за № 0000380 від 11.03.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.2 ст.272 КК України, за фактом порушення законодавства про працю та правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель ОСОБА_3 Однак, як виявилось згодом, трудові відносини між останнім та ПП «Інвестдорсервіс» не були оформлені, відповідач повернув трудову книжку без внесення записів про прийняття та звільнення його сина з роботи. Ця обставина не дає можливості провести ряд спеціальних розслідувань та судових експертиз по дотриманню правил безпеки під час проведення робіт з підвищеною небезпекою та вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці. А тому йому запропоновано звернутися до суду з вимогою про встановлення факту трудових відносин його сина з ПП «Інвестдорсервіс». Посилаючись на ту обставину, що його син ОСОБА_3 фактично був допущений до виконання робіт з порізки металоконструкцій на металобрухт, що вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу, а відтак відповідно до ст.24 КЗпП України, ОСОБА_3 вважається таким, що працював по трудовому договору, та в силу цього на нього поширюються вимоги трудового законодавства України, а тому просить позов задовольнити.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26.02.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач із письмовим відзивом на позов до суду не звертався. Однак матеріали цивільної справи містять зокрема листи начальника Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. від 14.04.2017р. за № 16-В530/01/14-04/115, та від 21.06.2017р. № 1-В791/01/14-04/258, зі змісту яких вбачається, що відповідно до листа директора ПП «Інвестдорсервіс» ОСОБА_5 від 05.04.2017р. № 0504-1, ОСОБА_3 не має ніякого відношення до ПП «Інвестдорсервіс», ніколи не був працівником і не працював на цьому підприємстві.

Позивач - ОСОБА_2. та його представник - адвокат ТКАЧУК І.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Відповідач, а саме уповноважений представник ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку. Виходячи з позиції позивача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Ткачук І.В., які не заперечували щодо проведення розгляду справи за відсутності відповідача та наполягали на його невідкладному розгляді, беручи до уваги ту обставину, що в матеріалах справи наявна позиція ПП «Інвестдорсервіс» відносно предмету спору, а саме те, що відповідач заперечує факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ПП «Інвестдорсервіс», судом було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.03.2017р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 05.03.2018р. № 2996/108/24/02-2018 та листа Слідчого відділення Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 12.03.2018р. № 59/108/2018/3399, 11.03.2017р. Калуським відділом поліції розпочато кримінальне провадження № 0000380 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.2 ст.272 КК України, за фактами порушення законодавства про працю та правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель ОСОБА_3 .

Відповідно до листа Слідчого відділення Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 18.10.2018р. № 59/108/2018/15504, для виконання відповідних процесуальних дій в рамках даного кримінального провадження, необхідне проведення спеціального розслідування Управління Держпраці в Івано-Франківській області та Державної служби України з питань праці щодо дотримання вимог правил безпеки під час проведення робіт з підвищеною небезпекою та вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці.

Як слідує з листа начальника Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. від 21.06.2017р. № 16-В791/01/14-04/258, провести дане службове розслідування не можливо, оскільки державний інспектор не має можливості перевірити і встановити факт виконання працівником роботи без оформлення трудових відносин, якщо це не зафіксовано в письмовій формі в оригіналах первинних документів.

Листом Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області від 16.11.2018р. № 01-395-17, запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду із позовом для встановлення факту трудових відносин ОСОБА_3 з ПП «Інвестдорсервіс».

На підставі цього, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Згідно вимог статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою, що має місце у даній справі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, до якої внесено зміни на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Зазначеним вище законом виключено частину четверту статті 24 КЗпП України, згідно якої трудовий договір вважався укладеним з моменту фактичного допущення до роботи, а тому посилання позивача ОСОБА_2 на цю норму закону у поданій позовній заяві, як на підставу для задоволення його позовних вимог, є недоречною.

Аналіз вищевказаних правових норм дає можливість дійти обгрунтованого висновку, що законодавцем взагалі не передбачено можливості укладення трудового договору шляхом фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, отже, і відсутні законні підстави для встановлення відповідного факту перебування у трудових правовідносинах без укладення трудового договору.

За визначенням, наведеним у пункті 5 частини першої статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком, згідно з пунктом 47 якого, за результатами спеціального розслідування складаються акти форми Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом).

Правовідносини, які пов`язані з розслідуванням нещасних випадків на виробництві регулюються Порядком, який визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах.

Спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками (підпункт 1 пункту 36 Порядку).

Згідно з пунктом 38 Порядку спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку.

Таким чином, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання(статті 76, 80 ЦПК України).

Позивачем, на підтвердження доводів щодо існування між його сином ОСОБА_3 та ПП «Інвестдорсервіс» трудових відносин в період з 23 січня по 23 лютого 2017 року, на посаді робітника, не надано належних доказів, а саме щодо укладення між відповідачем - ПП «Інвестдорсервіс» та ОСОБА_3 трудового договору, допущення останнього до роботи, виконання ним трудової функції та обсягу робіт, ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, виплату заробітної плати. Покази допитаних свідків, надані документи з матеріалів кримінального провадження, відеозапис, не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України, та не можуть бути взяті за єдину основу для задоволення позовних вимог про встановлення факту трудових відносин.

Так, із матеріалів цивільної справи, пояснень позивача та свідків слідує, що ОСОБА_3 не допускався до будь-якої роботи адміністрацією ПП «Інвестдорсервіс». Трудовий договір з ним не укладався і наказ про його прийом на роботу не видавався. Заробітна плата йому не нараховувалась і, відповідно, не виплачувалась. Також підприємством не здійснювались грошові відрахування до податкових органів та пенсійного фонду за такого працівника, як ОСОБА_3 , що могло б свідчити про наявність відносин між ним та відповідачем.

Позивач не навів суду доказів того, що його син ОСОБА_3 вів перемовини безпосередньо із власником ПП «Інвестдорсервіс» або уповноваженим ним органом про працевлаштування, та що він здав свою трудову книжку у відділ кадрів підприємства чи уповноваженій на те особі.

Не доведено і те, що саме на території ПП «Інвестдорсервіс», під час виконання трудових правовідносин, з ОСОБА_3 стався нещасний випадок.

До показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд відноситься критично та їх не приймає до відома, оскільки зазначені особи в судовому засіданні не підтвердили свої трудові правовідносини чи інші стосунки з відповідачем, крім того, вони не є носіями інформації щодо обставин, що стосуються справи, зокрема на питання головуючого свідки зазначили, що вони не були очевидцями досягнення між власником ПП «Інвестдорсервіс» або уповноваженим ним органом та ОСОБА_3 угоди про працевлаштування останнього; укладення між ними трудового договору; видання роботодавцем наказу про прийняття ОСОБА_3 на роботу, визначення його робочого місця, допуску до виконання трудових обов`язків; ознайомлення ОСОБА_3 з правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві та проходження ним відповідного інструктажу з техніки безпеки; виплати йому заробітної плати.

Ці ж обставини не підтверджують і надані листи, документи з матеріалів кримінального провадження та відеозапис, які є неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, крім того, вони повинні бути проаналізовані слідчим в рамках кримінального провадження та їм повинна бути надана належна правова оцінка у відповідному процесуальному документі слідчого чи прокурора.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність факту існування трудових відносин між ОСОБА_3 та ПП «Інвестдорсервіс» в період з 23 січня по 23 лютого 2017 року включно, на посаді робітника, під чим розуміється виконання обумовленої трудовим договором роботи з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові та оплато цієї праці, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 82, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Інвестдорсервіс» про визнання факту перебування у трудових відносинах - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: