Житомирський апеляційний суд
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/12325/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 30 січня 2019 року суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 13 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 13454,76 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 8982,60 грн - інфляційних втрат та три відсотки річних за користування чужими коштами в розмірі 3041,84 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що на виконанні Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирської області (далі - Відділ) перебуває виконавчий лист № 2-1414/11, виданий 30.05.2011 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку, починаючи з 07.12.2010 і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач аліменти сплачував нерегулярно, внаслідок чого допустив заборгованість, розмір якої станом на 01.08.2016 складає 42653,59 грн. Тому, вважає, що на її користь відповідно до ст. 196 СК України має бути стягнута неустойка в сумі 13454,76 грн та відповідно до ст. 625 ЦК України -інфляційні втрати в сумі 8982,60 грн і три відсотки річних в сумі 3041,84 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51232,85 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2010 року (25 днів) по 01.12.2018 включно. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

На його думку, суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки остання просила стягнути 13454,76 грн неустойки. Крім того, суд не врахував ту обставину, що заборгованість утворилася не з його вини. Він не знав про існування боргу, оскільки надавав допомогу на утримання дитини добровільно, що підтвердила в судовому засіданні позивачка. Тому вважає, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів є надмірним і така сума підлягала зменшенню. Посилаючись на розмір заробітної плати, суд також не врахував, що з нього утримується 50% на сплату аліментів та погашення боргу.

У відзиві ОСОБА_1 заперечила доводи апеляційної скарги. Зазначила, що відповідно до наданої державним виконавцем під час розгляду справи довідки про заборгованість по аліментам, яка становила 51232,85 грн, суд правильно встановив розмір неустойки (пені) в сумі 670755,48 грн та відповідно до норм чинного законодавства стягнув з відповідача не більше 100% основного боргу. Крім того, зазначила, що заборгованість по аліментам виникла з вини ОСОБА_2 , останній був обізнаний зі своїм обов`язком сплачувати аліменти та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру неустойки.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51232,85 грн. неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2010 (25 днів) по 01.12.2018, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач несвоєчасно і не в повному розмірі сплачує аліменти, що є підставою для його відповідальності за ст. 196 СК України.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду, оскільки, вирішуючи спір, суд не врахував положення ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та вийшов за межі заявлених ОСОБА_1 . позовних вимог.

Зокрема, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 у своєму позові при обчисленні загальної суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ураховувала суму несплачених аліментів 42653,59 грн. станом на 01.08.2016 та просила стягнути з відповідача 13454,76 грн неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 176 ЦПК України позивачка до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог не зверталася.

Тому, при обчисленні загальної суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд самостійно змінив кількість днів прострочення та без відповідної заяви позивача про збільшення позовних вимог задовольнив позов у частині стягнення неустойки в сумі 51232,85 грн., вийшовши за межі заявлених позивачкою вимог.

Отже, рішення суду підлягає зміні, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі перебуває на виконанні виконавчий лист №2-1414/11, виданий 30.05.2011 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку, починаючи з 07.12.2010 і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 70-75).

Згідно довідки-розрахунку Відділу від 15.08.2016 №17856/7.21-40/7, наданої позивачкою до позовної заяви, борг по аліментам по вищевказаному виконавчому листу за період з 07 грудня 2010 року (25 днів) до 01.08.2016 становив 42653,59 грн (а.с.13-14).

У статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Відповідно до вищенаведеної формули сума неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 07 грудня 2010 року (25 днів) до 01.08.2016 становить 458326,89 грн, тобто перевищує 100% заборгованості по аліментах. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 13454,76 грн неустойки (пені) у межах заявлених нею позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом, зменшення розміру стягнутої неустойки (пені) з 51232,85 грн до 13454,76 грн.

Доказів звільнення від обов`язку утримувати дитину, відсутності вини у прострочені сплати аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2019 року змінити, зменшивши розмір стягнутої неустойки (пені) з 51232,85 грн до 13454,76 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.