Справа№591/599/18
Провадження №2/592/1038/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника позивача Стадника С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав в клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 03.01.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 21.11.2017 року становить 31916,42 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року в розмірі 31916,42 грн., а також судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 05.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначеного судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.10.2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року, станом на 21.11.2017 року, в розмірі 31916,42 грн., та 1762,00 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року скасовано заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.10.2018 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив про часткове визнання позову відповідачем, а саме те, що ОСОБА_1 дійсно отримувала в АТ КБ «ПриватБанк» кредит, користувалася ним та сплачувала заборгованість, однак розмір існуючого боргу за договором не відповідає дійсності та розрахований неправильно. Зокрема, з розрахунку заборгованості та виписки по картці/рахунку відповідача вбачається, що позивач щомісячно, починаючи з 05.09.2016 року, нараховує до тіла кредиту страхові платежі за договором страхування кредитного ліміту, втім, умовами укладеного кредитного договору не передбачено обов`язок ОСОБА_1 сплачувати будь-які страхові платежі. Крім того, відповідачем після пред`явлення позову частково сплачувалася заборгованість за наданим кредитом. До того ж, АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно в односторонньому порядку збільшувало відсоткову ставку за кредитом. Щодо вимоги про стягнення неустойки, то, згідно правового висновку ВСУ від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, одночасне застосування штрафу і пені за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 03.01.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13-14).

Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.01.2013 року, сума заборгованості ОСОБА_1 , станом на 21.11.2017 року, становить 31916,42 грн., з них заборгованість: по тілу кредиту 10125,63 грн.; по відсотках за користування кредитом 9715,09 грн.; за пенею 10079,68 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1496,02 грн (а.с.8-12).

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до Розділу 1 Загальні положення «Умов та Правил надання банківських послуг», які розміщенні на офіційному порталі позивача (www.privatbank.ua), АТ КБ «ПриватБанк», публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого і публікує «Умови та Правила надання банківських послуг», які є публічною офертою та містять умови та правила надання послуг банку його клієнтам (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тим самим підтвердила ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, вступивши у кредитні правовідносини з банком, що підтверджується копією анкети-заяви від 03.01.2013 року (а.с.13).

Крім того, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року та виписки про рух грошових коштів за період з 01.01.2013 року по 18.06.2018 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 користувалася кредитними грошовими коштами, отримувала їх через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів тощо та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором (а.с.100-110).

Викладене не заперечується та визнається відповідачем.

Таким чином, сума заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року, що становить 10125 грн. 63 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується розміру відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі 444/9519/12, відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 1.1.2.1.5 та п. 1.1.2.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, до прав та обов`язків позичальника відноситься: одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками; у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку, звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком.

Повідомлення про підвищення процентної ставки ОСОБА_1 було направлено 01.09.2014 року та 01.04.2015 року на абонентський номер клієнта НОМЕР_1 , вказаний останньою в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підтверджується копією повідомлення (а.с.98-99), однак заяв про розірвання спірного кредитного договору від відповідача до Банку не надходило.

Таким чином, твердження представника відповідача про безпідставність зміни розміру відсотків за користування кредитними коштами є помилковим.

Однак, як вбачається з виписки по банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , на якому обліковувалась заборгованість за штрафом (фіксована частина та процентна складова), а також судовий збір, за період з 27.11.2017 року по 10.10.2018 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом було перераховано 7354 грн. 04 коп., з яких 1762,00 грн. судового збору та 500,00 грн. оплата заборгованості за штрафом (фіксована частина).

Крім того, згідно виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , 10.04.2018 року відповідачем було сплачено 700,00 грн. в якості поповнення кредитного рахунку, що також підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 10.04.2018 року (а.с.176).

Враховуючи викладене, в період з 27.11.2017 року по 10.10.2018 року, ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року було сплачено 5792,04 грн. (виходячи з розрахунку: 7354,04 грн. + 700 грн. 1762 грн. суд. збору 500 грн. штрафу = 5792,04 грн.).

Відповідно до вимог ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За таких обставин, на підставі вимог ст. 534 ЦК України, оскільки витрати позивача по сплаті судового збору відшкодовано в повному обсязі, а розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року, становить 9715,09 грн., враховуючи суму сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом в розмірі 5792,04 грн., з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 3923 грн. 05 коп. (9715,09 грн. 5792,04 грн. = 3923,05 грн.).

Вирішуючи питання в частині стягнення пені та штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.01.2013 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 за нарахованою пенею становить 10079,68 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1496,02 грн.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідачем було сплачено 500 грн. в якості штрафу за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором, враховуючи неприпустимість подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог за необґрунтованістю.

За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню; з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року в розмірі 14048,68 грн. (10125,63 грн. тіло кредиту + 3923,05 грн. відсотки за користування кредитом = 14048,68 грн.)

Керуючись ст. ст. 526, 634, 639, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 76-83, 141, 264, 265, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року в розмірі 14048 (чотирнадцять тисяч сорок вісім) грн. 68 (шістдесят вісім) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

12 квітня 2019 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко