РІШЕННЯ

Іменем України

ЗАОЧНЕ

18.10.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м .Львові справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовної заяви позивачі посилаються на те, що в належній їм на праві спільної часткової власності квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання родича колишнього власника квартири - ОСОБА_3 , який не проживає в даній квартирі, участі в оплаті комунальних послуг не бере, чим створює позивачам перешкоди у користуванні майном, оскільки збільшуються їхні витрати на утримання житла. Право відповідача, який не є власником квартири АДРЕСА_1 , на користування нею було похідним від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності, припинилося й право відповідача на користування житлом. ОСОБА_3 був зареєстрований у спірній квартирі попереднім власником, а після переходу права власності на цю квартиру до позивачів він втратив право користування житловим приміщенням, тому підлягає до зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою від 23 липня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Відповідно до ухвали Франківського районногот суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою від 18 жовтня 2019 року вирішено справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачці ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на реєстрацію права власності за номером 129497701 від 03 липня 2018 року, та позивачу ОСОБА_1 що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на реєстрацію права власності за номером 129497554 від 03 липня 2018 року та договорм купівлі-продажу від 03 липня 2018 року.

Відповідно до довідки Форми № 2, виданої 20 травня 2019 року ЛКП «Південне», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , власником квартири є ОСОБА_2 .

Відповідно до акту працівників ЛКП "Південне" від 22 травня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , 2000 року народження, зареєстрований за вищевказаною адресою, але за нею не проживає.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає, був в ній зареєстрований попереднім власником, однак не знявся з реєстрації під час відчуження вищевказаної квартири попереднім власником.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

З огляду на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03 липня 2018 року у попереднього власника квартири ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 внаслідок її продажу на користь позивачів, припинилося і право користування цією квартирою членом сім`ї ОСОБА_3 , яке є похідним відповідно і припинилося від прав колишнього власника ОСОБА_4 .

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768(сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 жовтня 2019 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Г.П. Мигаль