Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2182/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 5 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №285/2182/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, заборону руйнування металевого профілю та паркану, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року,яке ухвалено суддею Заполовською Т.Г. в м. Новоград-Волинський

встановив:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на паркан з металевої сітки та металевих стовпчиків, що розташований на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці та розмежовує земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 руйнувати металевий профіль та паркан, що належить позивачу на праві приватної власності та розмежовує земельні ділянки за вищевказаними адресами; зобов`язати відповідача відновити металеву сітку на металевих стовпчиках на межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , висотою не менше, ніж 1м, встановивши її з боку домоволодіння АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, які розташовані по АДРЕСА_1 . Відповідач проживає в будинку АДРЕСА_1 і є користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. На межі їхніх земельних ділянок попередніми власниками будинку АДРЕСА_1 , понад 40 років тому, був встановлений паркан із металевої сітки-рабиці. Сітка була встановлена на металевих стовпчиках з боку земельної ділянки відповідача. Позивач у 2009 році найняв будівельників, які на цих же металевих стовпчиках з боку його земельної ділянки добудували декоративний паркан із металевого профілю. 28.04.2016 року ОСОБА_2 самовільно зруйнував та прибрав сітку. У травні 2018 року відповідач за допомогою металевого лому намагався розбити один з бетонних фундаментів під металевими стовпчиками паркану, який є межовою спорудою між їхніми земельними ділянками. При цьому ОСОБА_2 навмисно декілька разів вдарив металевим ломом по металевому профілю, пошкодивши його. Паркан з металевої сітки на металевих стовпчиках розташований на приватній земельній ділянці позивача, частково металеві стовпчики замінені ним у 2015-2017 роках, однак вказане право не визнається відповідачем. За таких обставин позивач вважає, що він має право на визнання за ним права власності на вказане майно, а тому з метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись частково із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вимог про заборону відповідачу руйнувати металевий профіль і паркан та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано покази свідка ОСОБА_3 та той факт, що під час судового засідання фактично було встановлено факт незаконних дій відповідача, направлених на пошкодження листів металевого профілю та спроб руйнування фундаменту. Також, в судовому засіданні в суді 1-ї інстанції ОСОБА_2 підтвердив факт намагання зруйнувати паркан металевим ломом, однак вказані обставини проігноровані судом. Апелянт вважає, що надав суду належні докази руйнування відповідачем металевого паркану, який було зведено на місці старого паркану з сітки попереднім власником належної на праві власності апелянту земельної ділянки.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Сторони у справі в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-10).

Відповідач ОСОБА_2 є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2 та користувачем суміжної земельної ділянки за вказаною адресою.

Судом встановлено, що межі суміжних земельних ділянок, які перебувають у користуванні сторін, встановлені під час проведення землевпорядних робіт по виготовленню технічної документації при здійсненні приватизації земельної ділянки попереднім власником, у якого позивач ОСОБА_1 придбав земельну ділянку на підставі цивільно-правової угоди у 2003 році.

Згідно акту закріплення та передачі межових знаків на місцевості під охорону від 12.10.2016 року, межі земельної ділянки ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 виділені в натурі, закріплені межовими знаками в кількості 5 шт. (а.с.10).

На вказаних межових знаках металевих стовпчиках був паркан із металевої сітки рабиці, встановлений попередніми власниками будинків. Дану сітку 28.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 демонтував.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 05 лютого 2018 року по справі №285/2748/16-ц, зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,1000 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 на праві приватної власності - прибрати будівельне сміття та тротуарну плитку уздовж встановленого ОСОБА_1 паркану з металопрофілю з боку домоволодіння ОСОБА_2

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти відновити паркан із сітки-рабиці висотою не менше 1,5 м на межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2 відмовлено (а.с.30-31).

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про захист ймовірно порушеного в майбутньому права власності шляхом заборони ОСОБА_2 руйнувати металевий профіль та паркан, суд першої інстанції виходив з безпідставності даних вимог.

Такий висновок суду є обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

У відповідності з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам судочинства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з позовом позивач, з метою захисту права власності, просив заборонити ОСОБА_2 на майбутнє руйнувати металевий профіль та паркан, що належить позивачу на праві приватної власності та розмежовує земельні ділянки за вищевказаними адресами. На підтвердження вказаних обставин позивач посилається на покази свідка ОСОБА_3 , на відеозапис подій та матеріали ЖЄО № 5117 від 26.05.2018 р., які були оглянуті в судовому засіданні.

Як визначено ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, позивачем на підтвердження даних вимог будь-яких доказів які б свідчили про належність даного паркану на праві власності позивачу, намагання відповідачем в майбутньому зруйнувати паркан, до суду надано не було, а надані докази (покази свідка ОСОБА_3 , на відеозапис подій та матеріали ЖЄО № 5117 від 26.05.2018 р.) дану обставинну не підтверджують і є припущеннями позивача, на підставі яких рішення суду не може ґрунтуватися. Крім того, суд відмовив позивачу за задоволені вимог про визнання права власності на паркан та металеві стовпчикі і рішення суду першої інстанції в даній частині позивачем не оскаржується.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про захист ймовірно порушеного в майбутньому права власності шляхом заборони ОСОБА_2 руйнувати металевий профіль та паркан.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: