ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5382/19 Справа № 200/554/18 Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, що знаходиться на території Шевченківського району м.Дніпро, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди та встановлення порядку виконання рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, що знаходиться на території Шевченківського району м.Дніпро, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди та встановлення порядку виконання рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 у справі № 2-4709/11 на його користь з державного бюджету було стягнуто 17500 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачами цього рішення, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2013 року у справі № 200/7261/13 з тих самих відповідачів на його користь стягнуто 20000 грн., при цьому суд прямо застосував рішення ЄСПЛ від 22 листопада 2007 року у справі «Заїченко проти України». Жодне з цих рішень, окрім рішення ЄСПЛ, відповідачами не виконано. Вказує, що розмір моральної шкоди, визначений рішенням суду у справі № 200/7261/13-ц станом на 20 березня 2013 року дорівнював розміру відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення у рішенні ЄСПЛ, оскільки за курсом НБУ на той час 1 євро дорівнював 10 грн. (2000*10=20000). Наразі офіційний курс 1 євро становить 34 грн., отже ним з вини відповідачів втрачена його власність у розмірі курсової різниці, яка для рішення від 20 березня 2013 року у справі № 200/7261/13-ц становить 2000 євро х 34 грн./євро - 2000 євро х10 грн./євро= 48000 грн. Вважає доцільним застосування такої практики і до невиконаного рішення суду у справі № 2-4709/11, тобто 1750 євро х34 грн./євро - 1750 євро х10 грн./євро = 41750 євро. Вважає, що загальний розмір завданої йому матеріальної шкоди складає 89750 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 89750 грн. та встановити порядок виконання цього рішення, визначений у рішенні від 20 березня 2013 року у справі № 200/7261/13, тобто відповідачі повинні добровільно виконати рішення суду при подачі до другого відповідача його заяви, як стягувача, про виконання рішення без додання до неї оригіналу виконавчого листа (а.с.1).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна, що знаходиться на території Шевченківського району м. Дніпро, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди та встановлення порядку виконання рішення відмовлено. (а.с. 67-71).

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 72).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року у справі № 2-4709/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави України про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного Казначейства України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 17 500 грн. У решті позовних вимог було відмовлено (а.с.79-85). Вказане рішення суду набрало законної сили.

У зв"язку з невиконанням вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Держави Україна, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди та рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2013 року у справі № 200/7261/13 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди та стягнення матеріальної шкоди (а.с. 86-92).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року залишено без змін (а.с. 93-98).

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2018 року поновлено Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, відкрито касаційне провадження у даній справі. Зупинено виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року до закінчення касаційного провадження (а.с. 99, 100).

Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року (а.с.101-104).

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зазначені норми закону є спеціальними, оскільки передбачають певні особливості, відмінні від загальних правил деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України), а саме наявність владно-адміністративного, тобто обов`язкового одностороннього характеру дій органів державної влади, місцевого самоврядування; завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльність зазначених суб`єктів; настання відповідальності незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами у даній справі, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що на час його звернення із позовною заявою рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року та рішення цього ж суду від 20 березня 2013 року відповідачами не виконані, а завдана йому матеріальна шкода у сумі 89750 грн. фактично є курсовою різницею, оскільки курс євро, порівняно до гривні за цей період зріс з 10 грн. до 34 грн. (а.с.1).

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року N193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24 липня 2001 року № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - це різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку і застосовуються у фінансовій звітності підприємств.

Вказаними рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року та від 20 березня 2013 року, які перебувають на виконанні, стягнуто з Державного Казначейства України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 17 500 грн. та 20000 грн., відповідно.

Позивач ОСОБА_1 у даній справі, реалізуючи право на звернення до суду, принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначати позовні вимоги та спосіб захисту порушених прав, просив стягнути з Державного Казначейства України за рахунок Державного бюджету України грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди саме у грошовій одиниці - гривні.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення курсової різниці, оскільки зобов`язання у вищевказаних рішеннях суду визначено у національній валюті - гривні, у якій і має проводитися його виконання.

Курсова різниця жодним чином не може бути матеріальною шкодою та коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги стосовно доведеності позовних вимог позивача, щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, яку позивач розраховує як курсову різницю, є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді