Номер провадження: 22-ц/813/2517/19
Номер справи місцевого суду: 523/4181/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач Ліквідаційна комісія об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кисельова В.К.

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року Ліквідаційна комісія об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 4182,17 грн., суму індексації у розмірі - 2051,08 грн. (дві тисячі п`ятдесят одна грн. 51 коп.), три відсотки річних у розмірі - 286,58 грн. (двісті вісімдесят шість грн. 58 коп.).

У обґрунтуванні свого позову, позивач зазначає, що відповідачкою не проводились оплати у повному обсязі за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території в період з квітня 2013р. по 31 грудня 2015р., що призвело до утворення заборгованості.

Позивачем було подано заяву до Суворовського районного суду м. Одеси про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості.

Судовий наказ по справі №523/17955/16-ц було видано 18 січня 2017 року.

14 лютого 2017 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було скасовано судовий наказ по справі від 18 січня 2017 року №523/17955/16-ц.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року позов Ліквідаційної комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» задоволений у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якої посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновкам суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У своєму відзиві Ліквідаційна комісія об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» , вважає, що судом винесене законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування доводи апеляційної скарги не містять.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючого суддя, судді - Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року, цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи,законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов Ліквідаційної комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» про стягнення заборгованості за комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних суд виходив того, що ОСОБА_1 , яка отримувала послуги, не сплачувала в повному обсязі за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території в період з квітня 2013р. по 31 грудня 2015р.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повній мірі, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2011 року було визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 року щодо створення ОСББ «Маловський» по вул. Маловського АДРЕСА_1 , визнаний недійсним статут ОСББ «Маловський», зареєстрований у виконкомі ОМР в реєстрі № 186 від 26.11.2008 року, визнано недійсною державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «Маловський», проведену державним реєстратором виконкому Одеської міської ради 20.11.2008 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року припинено юридичну особу - ОСББ «Маловський», що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії (а.с. 8 т.1).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії (а.с. 9-10 т. 1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року шляхом продовження ліквідаційної процедури з припинення ОСББ «Маловський» до зведення та затвердження ліквідаційного балансу (а.с. 11 т.1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року шляхом заміни померлого ліквідатора голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» Ананьєва С.П. на голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» ОСОБА_2 (а.с. 12 т.1)

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Панчишина Світлана Юріївна є головою комісії з припинення або ліквідатор ОСББ «Маловський» (а.с. 13-15 т.1).

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії") або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З дня призначення ліквідаційної комісії до неї переходять права керівника (органів управління) юридичної особи. Під час здійснення своїх повноважень ліквідаційна комісія має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть відповідальність за зобов`язаннями боржника

На підставі викладеного, ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» має право звертатись з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 13 Закону «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобов`язаний регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.

В силу ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх гримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський». (а.с. 13-15, т.1).

У квартиру ОСОБА_1 , власником якої була відповідач, централізовано постачалися послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території.

Судом встановлено, що відповідач у порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, не сплачувала в повному обсязі за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території в період з квітня 2013р. по 31 грудня 2015р., що призвело до утворення заборгованості за комунальні послуги за у розмірі 4182,17 грн. (а.с. 81, т. 1).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13).

В зв`язку з чим, посилання відповідача на відсутність договору між ним та позивачем не звільняє його від обов`язку сплачувати комунальні послуги.

Судом також встановлено, що відповідач має прями договори про надання послуг з водопостачання та теплопостачання як з філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», так і з КП «Теплопостачання м. Одеси», однак, позивач ставить питання про стягнення заборгованості за інший період, тобто до початку дії даних договорів (а.с. 58-63, т.1 ).

Крім того, за період нарахування заборгованості відповідач не зверталася з претензіями та вимогами про незгоду з встановленими тарифами або з невідповідністю якості послуг.

Наявний в справі акт щодо ненадання послуг з прибирання територій складений без участі представників позивача.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем було подано до Суворовського районного суду м. Одеси заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості. Судовий наказ по справі №523/17955/16-ц було видано 18 січня 2017 року.

14 лютого 2017 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було скасовано судовий наказ по справі від 18 січня 2017 року №523/17955/16-ц (а.с. 7, т.1).

Відповідачка має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4182,17 грн., що підтверджується уточненим Актом № 2/63/17-п., яка підлягає стягненню у повному обсязі.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (правова позиція Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, справа № 6-59 цс13) від 30 жовтня 2013 року).

Сума індексації у розмірі - 2051,08 грн. (дві тисячі п`ятдесят одна грн. 51 коп.), три відсотки річних у розмірі - 286,58 грн. (двісті вісімдесят шість грн. 58 коп.) (а.с.83-84, т.1).

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за комунальні послуги, індекс інфляції та 3% річних.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не було прийнято розрахунків відповідача про відсутність заборгованості, не встановлено зміст спірних правовідносин, не встановлено період заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до діючого законодавства ОСОБА_1 зобов`язана була своєчасно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги, які нею не здійснювалися, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Також колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні першої та апеляційної інстанціях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець