Справа № 2-2956/11 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/324/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

Мусаковського А.В. - представника ТзОВ «ФК «Поліс»,

ОСОБА_3. - представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зі згаданого відповідача на користь Банку 137 338 грн. 34 коп. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат по справі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 13 грудня 2007 року між Банком та Малим приватним підприємством «Меркурій» було укладено договір про надання овердрафту № 10.138/07-ОВ, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді овердрафту в сумі 130 000 грн. під 18,5 % річних з датою остаточного погашення 12.12.2008 року (в подальшому - «Кредитний договір»). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 13 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, згідно якого останній зобов`язався відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору перед Банком в повному обсязі (в подальшому - «Договір поруки»).

Однак, позичальник не виконував умови Кредитного договору, в результаті чого у нього станом на 21.11.2011 року утворилася заборгованість перед Банком у розмірі 137 388 грн. 34 коп., яка і є предметом позовних вимог (а.с. 2-4).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 137 338 грн. 34 коп., а також 1 374 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с. 41-42).

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року задоволено заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» та залучено згадане ТзОВ до участі в справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (а.с. 123-124, 125).

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2012 року (а.с. 106-107, 128-129) і представник згаданого відповідача оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивачем (Банком) було пропущено строк позовної давності, а відтак просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин суд апеляційної інстанції, так як відповідач був позбавлений можливості подати таку заяву до суду першої інстанції, оскільки дану справу судом було розглянуто у його відсутності у зв`язку з його перебуванням за межами України.

Також вважає, що порука припинилася у зв`язку із закінченням строку її чинності (а.с. 134-137).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задовольняючи позов суд виходив з того, що Договір поруки є чинним і порука не припинилася.

Однак, колегія суддів вважає, що вище наведений висновок суду не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку і що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із частиною 4 статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 251 та частина 2 статті 252 ЦК України).

Таким чином, стаття 251 ЦК України містить визначення, як „строку", так і „терміну", а відтак ці поняття є принципово різними.

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору, що 13.12.2007 року між Банком та МПП «Меркурій» було укладено Кредитний договір, відповідно до якого Банк надав згаданому позичальнику кредит в сумі 130 000 грн. під 18,5 % річних з датою остаточного погашення 12.12.2008 року.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14 застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Відтак, у відповідності до норми, що встановлена у другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України, Банк (як кредитор) вправі був пред`явити вимогу до відповідача (як поручителя) в межах строку дії поруки, в даному випадку - протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (12.12.2008 року), тобто - до 12.06.2009 року.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі - шляхом застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор (позивач) вчиняти не може, оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування самого зобов`язання поруки, а відтак, і право кредитора (позивача), і обов`язок поручителя (відповідача) по його закінченні припиняються.

В той же час, Банком (кредитором) даний позов до поручителя (відповідача) до суду було подано після 12.06.2009 року, а саме - лише 06.12.2011 року.

За вище наведених обставин у суду були відсутніми правові підстави для задоволення цього позову, а тому апеляційна скарга на оскаржуване рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2012 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про надання овердрафту № 10.138/07-ОВ від 13 грудня 2007 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_2 2 060 грн. 07 коп. сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 червня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.