РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Стрекозова О.І.,

за участі: представника позивача - адвоката Думанського Р.В.,

представника відповідача - Остапенко Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про визнання недійсним рішення оформленого протоколом №101 від 10.09.2018 року по розгляду акта про порушення ПРРЕЕ №233650 від 22.08.2018 року, посилаючись на ті обставини, що 19.07.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії №001183. 22.08.2018 року працівниками ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" складено акт про порушення №233650, зі змісту якого вбачається, що відповідач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушила п. 8.2.4, п. 5.5.5 пп.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії. 10.09.2018 року за наслідками розгляду акту про порушення, прийнято рішення, яке оформлене протоколом №101 про нарахування за 12 місяців, що передували дню виявлення порушення та визначено суму до сплати у розмірі 93246,72 грн. Позивач вважає, що вказане рішення прийняте з порушенням чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне. Позивач зазначає, що вона не знала і не могла знати про існування будь-яких пристроїв, за допомогою яких, на думку комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, здійснювалося необліковане споживання електроенергії. Про наявність вказаного в акті про порушення перемикача позивач дізналася від працівників відповідача, які виявили його за допомогою спеціальних технічних засобів. Також виходячи зі змісту акту про порушення від 22.08.2018 року, абонент не надав можливості здійснити заміри максимального навантаження. Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки позивачем було надано працівникам відповідача вільний доступ до приміщення будинку, в якому встановлені засоби обліку електроенергії з можливістю перевірки вказаних засобів та замірів максимального навантаження.

Ухвалою від 19.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 07.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що оскаржуваний акт складено у відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії та визначено обсяг вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті згідно з Методикою. Те, що позивач не знала, що в неї в помешканні існують будь-які пристрої та, що підключено поза приладом обліку спростовується тим, що вона несе відповідальність як власник даного помешкання. Під час складання акту позивач була присутня та з виявленим порушенням погодилась підписавши акт про порушення. Щодо посилання на перевірку електрообліку ще 22.06.2010 року, то ця перевірка ні яким чином не впливає на розрахунок по акту про порушення від 22.08.2018 року, так як розраховувався за дванадцять календарних місяців. Крім того відповідач зазначив, що згідно постанови Верховного суду від 08.08.2018 року оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством. На підставі викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач надала відзив на заперечення відповідача в якому зазначила ті ж обставини, якими обґрунтовано позов.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала свої повноваження представнику, який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала в повному обсязі в задоволенні позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені уст. 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 наведеної статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками регулюються Привилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, а також Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією №562.

Споживання електричної енергії здійснювалося позивачем на підставі договору про користування електричною енергією №001183 від 19.07.2006 року.

Згідно з п. 20 вказаного договору та пп.20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією та безоблікове користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Відповідно до пп.12 п.5.1.1. оператор системи має право складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики.

Судом встановлено, що відповідно до акту про порушення №233650 від 22.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності позивача, під час проведення перевірки працівниками відповідача було виявлено самовільне підключення до мережі, що не належить АТ "Херсонобленерго" з порушенням схеми обліку. Змонтований трьохфазний перемикач 63А який відключає електролічильник від навантаження. Даний перемикач живиться від ввідного живлячого дроту АВВГ дротом СИ 3х4 мм2 для живлення електроприладів поза приладом обліку. При відключенні ввідного автомату 63А і ввімкненні безоблікового перемикача, електроенергія споживається та не обліковується. Вказаними діями позивач порушила вимоги п. 8.2.4. та пп.20 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Вказаний акт підписаний трьома представниками відповідача та позивачем.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили суду, що під час рейду було виявлено порушення позивачем Правил роздрібного ринку електричної енергії про що складено акт та передано для подальшого розгляду комісії для прийняття рішення. Позивач була присутня при проведенні перевірки, акт підписала та отримала його примірник.

Посилання позивача на необізнаність про існування пристроїв за допомогою яких здійснювалося необліковане споживання електроенергії не може бути прийнято судом до уваги оскільки відповідно до 2.3.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ №101 від 10.09.2018 року, розглянувши акт №233650 від 22.08.2018 року комісія дійшла висновку, що акт складено у відповідності до п. 8.2 ПРРЕЕ та Методики та прийнято рішення визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті, провести згідно пункту 3.1 (5) методики.

Складений відповідно до вимог вказаних вище ПРРЕЕ відповідачем протокол є лише фіксацією необлікованого використання електроенергії позивачем.

Вказані документи (акт та протокол) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків завданих необлікованим використання електроенергії можуть бути надані як докази, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством. Таким чином оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши правову природу рішення відповідача оформленого протоколом №101 від 10.09.2018 року, яке позивач просить визнати недійсним, суд вважає за необхідне зазначити, що зазначений протокол не є актом, який породжує певні правові наслідки, не спрямований на врегулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов`язкового характеру для суб`єктів цих відносин, він не є за своєю суттю рішенням державного чи іншого органу, тобто офіційним документом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права. Обставини незаконності акта та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та підстави скасування можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 08 серпня 2018 року у справі №285/1893/17.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 16 ЦК України, ст. ст. 6-13, 81, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5), про визнання недійсним рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М. Єпішин