П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15" жовтня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 242/4496/19

Номер провадження 22-ц/804/2750/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

учасники справи :

заявник - ОСОБА_1

боржник - ДП «Донецька залізниця»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 12 серпня 2019 року головуючого судді Капітонова В.І. із складанням повного тексту судового рішення 12 серпня 2019 року по цивільній справі за заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Донецька залізниця» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 23 363,08 грн. Заяву мотивовано тим, що 05 квітня 2017 року його було звільнено з державного підприємства «Донецька залізниця» (далі ДП «Донецька залізниця») за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, де він працював, що підтверджується записом в трудовій книжці. При звільнені і по теперішній час йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 363,08 грн. (за лютий 2016 року - 58,58 грн., за березень 2016 року - 4394,38 грн., за квітень 2016 року - 4517,41 грн., за травень 2016 року - 2830,14 грн., за червень 2016 року - 2007,73 грн., за липень 2016 року - 2271,75 грн., за серпень 2016 року - 1803,86 грн., за вересень 2016 року - 962,88 грн., за квітень 2017 року - 4516,35 грн.).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 серпня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Донецька залізниця» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Суд виходив з того, що , заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України , зокрема : до заяви надано довідку № 191 від 24 квітня 2017 року Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» про наявну заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 23 363,08 грн.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою ДП «Донецька залізниця» () є адреса: м. Донецьк, вул. Артема, 68. Адресою Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» є : Донецька область, м. Ясинувата, вул. Скрипника, 97. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк та м. Ясинувата Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки , довідка про заборгованість видана підприємством, яке знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, викликає об*єктивний сумнів щодо достовірності зазначених даних, на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд відмовив у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для видачі судового наказу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що у суду в наказному провадженні відсутні повноваження для оцінки доказів, тобто, судовий наказ повинен бути виданий за наявності довідки роботодавця, яка надана заявником до заяви та суд мав захистити порушені конституційні права заявника.

Відзив на апеляційну скаргу від ДП « Донецька залізниця » не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України ,відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги ,апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення ,виходячи з наступного.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК України).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1)документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копію договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи до заяви про видачу судового наказу заявником були додані : копія трудової книжки; копія паспорту та копія довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків ; копія довідки № 191 від 24 квітня 2017 року, виданої Ясинуватською дирекцією залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» про заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 363,08 грн.; інформація про юридичну особу ДП «Донецька залізниця» .

Наказне провадження - один із видів проваджень цивільного судочинства, у якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти.

Одними з характерних ознак наказного провадження є : спрощена, оскільки має місце «урізана» цивільна процесуальна форма: -на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності; -не може бути пред*явлено зустрічний позов;- урізана модель стадійності цивільного процесу - немає попереднього судового засідання, судового розгляду справи по суті; - сторони не повідомляються про видачу судового наказу; -судовий наказ видається за відсутності сторін, та документарна - видача судового наказу здійснюється лише на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

Подана заявником довідка про розмір заборгованості із заробітної плати видана підприємством, яке знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не є належним документом , який би свідчив про безспірність розміру нарахованої заробітної плати , яка підлягає стягненню у наказному провадженні , що за правилами п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу .

Доводи скаржника про судову оцінку наданого до заяви про видачу судового наказу доказу не є слушними, оскільки дискреційні повноваження суду в контексті дотримання принципу верховенства права здійснені у межах процесуального закону та жодним чином не перешкоджають заявнику захисту своїх прав у сфері трудових відносин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону та відповідає фактичним обставинам справи .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Тобто, заявник, не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 12 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2019 року .

Судді: