Справа № 202/8155/16-ц
Провадження № 2/202/60/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 травня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

представника позивача - Громиша С.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс - Банк» у грудні 2016 року звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_2 10 січня 2007 року був укладений кредитний договір № 4266-001/07Р, за умовами якого Банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 20 000 дол. США, строком до 10 січня 2027 року зі сплатою 12,00 % річних.

Між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 10 січня 2007 року був укладений договір поруки № 4266-001/07Р, згідно з яким поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 4266-001/07Р від 10.01.2007 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, штрафу, пені вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 10 січня 2027 у розмірі 20 000 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором у повному обсязі не погашена.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 04 жовтня 2016 року, за Позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за Кредитним договором у розмірі 12 445 дол. США та процентів у розмірі 2 663,59 дол. США.

Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою, відповідно до якої просив стягнути з відповідачів солідарно на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс - Банк» заборгованість за кредитним договором № 4266-001/07Р від 10.01.2007 року у розмірі 16 068,40 дол. США та сплачений судовий збір по справі у розмірі 5 800 грн. 52 коп.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Марченко Н.Ю. від 11.01.2017 року було відкрито провадження у справі.

Справа перебувала у провадженні судді Марченко Н.Ю. призначеної на посаду судді строк на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 12 березня 2012 року №193/2012 «Про призначення судді» та у якої, станом на 13 березня 2017 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017 року справа розподілена судді Волошину.

У провадженні судді Волошина Є.В., призначеного на посаду судді строк на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді, справа перебувала до 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Громиш С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з наведених в позові підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_1 . з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що позивачем не доведено факту отримання коштів з каси банку, рахунок заборгованості підписано особою, яка не має на те повноважень. Наголосив, що позивачем не надано досудову вимогу, доказ її направлення та отримання, не надано копії генеральної, індивідуальної ліцензії чи спеціального дозволу НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями на території України. Також вказав, що позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача з сукупною вартістю кредиту.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_2 . -ОСОБА_1 ., дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2007 між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 4266-001/07Р, за умовами якого Банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 20 000 дол. США, строком до 10 січня 2027 року зі сплатою 12,00 % річних.

Згідно з п.1.1 Договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору №4266-001/07Р від 10 січня 2007 року укладеного 04 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та ОСОБА_2 , з метою проведення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором №4266-001/07Р від 10 січня 2007 року позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №1 до цього Договору. Детальний опис загальної вартості кредиту для позичальника вказано в Додатку 2 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору.

В забезпечення виконання Кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_3 10 січня 2007 року був укладений договір поруки № 4266-001/07Р, згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 4266-001/07Р від 10.01.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, штрафу, пені вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 10.01.2027 року у розмірі 20 000 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно з п. 4.1 договору поруки, даний договір діє до 10.01.2030 року.

За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 83 (вісімдесят три) долари США щомісяця до 10 числа наступного місяця (п. 4.1 Кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений Кредитним договором (п. 4.2 Кредитного договору).

Так, згідно з п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається строком до 10 січня 2027 року зі сплатою 12,00 % річних.

Як зазначив у позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору № 4266-001/07Р від 10.01.2007 рокузаборгованість боржників станом на 04 жовтня 2016 рокустановить 16 068 дол. США, з них: основна сума кредиту - 12 445,00 дол. США; проценти - 2 663,59 дол. США.

Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Водночас, в матеріалах справи у якості підтвердження неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору наявний лише розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4266-001/07Р від 10.01.2007 року по клієнту ОСОБА_2 станом на 04.10.2016 року, згідно з яким залишок заборгованості за кредитом становить 12 445,00 дол. США, сума відсотків 2 663,59 дол. США, загальна сума заборгованості 16 068,40 дол. США. Проте загальна сума заборгованості розрахована неправильно, оскільки вона включає в себе розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків, а в своїх позовних вимогах позивач просить лише стягнути основну суму кредиту та проценти, що складає 15 108,59 дол. США.

Враховуючи, що позивачем не надано виписки по рахунку, неможливо встановити факт порушення зобов`язання відповідачем та розмір боргу.

Крім того, за умовами п. 1.3 Кредитного договору, в кожному випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобов`язань за даним договором (стосовно строків сплати відсотків та повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі) розмір відсоткової ставки збільшується на 1 (один) % річних, починаючи з розміру, встановленого п. 1.2 даного договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобов`язань за даним договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, здійснених раніше, у відповідності з умовами даного пункту договору.

З наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, за якою відсотковою ставкою нараховувалась заборгованість за кредитним договором, оскільки відсутні відомості про розмір збільшеної відсоткової ставки за період з моменту укладення кредитного договору по дату проведення позивачем розрахунку позовних вимог.

Таким чином, оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його неналежним доказом, так як він не містить всієї необхідної інформації для встановлення розміру нарахованої заборгованості, зокрема, розміру процентної ставки за якою здійснювався розрахунок щомісячних процентів.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження розміру заборгованості відповідача ОСОБА_2 по кредитним зобов`язанням, а відтак, суд не має законних підстав для стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором.

Крім того, згідно з п. 4.4 Кредитного договору, у випадку виникнення у Позичальника прострочення по погашенню заборгованості за кредитом та/або сплати відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, вказаний у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, який йде за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника.

Відповідно до п. 7.1.4 кредитного договору № 4266-001/07Р від 10.01.2007 року, у випадку виникнення подій, вказаних у п.п. 4.4, 9.3, 9.4, 9.7 даного договору, банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або обернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позичальнику.

Таким чином, позивач набуває право вимагати від відповідача виконання зобов`язання, що виникає з Кредитного договору за умови, якщо в установлений договором строк відповідачем повністю або частково не будуть виконані зобов`язання, а також за умови обов`язкового направлення відповідачу повідомлення з вимогою виконати зобов`язання в цілому ( п.4.4).

Отже, сторони в договорі визначили порядок, відповідно до якого у відповідача виникає обов`язок дострокового повернення залишку неповернутої суми кредиту.

На підставі доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що позивачем не було складено та направлено відповідачам вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Отже, звернення позивача до суду з вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасним, оскільки позивач не дотримався встановленого кредитним договором та ст. 1050 ЦК України порядку, за умови недотримання якого в позичальника виникає обов`язок дострокового повернення боргу.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що у відповідача зобов`язання з дострокового виконання кредитного договору не виникли.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року по справі №6-2457цс16.

У п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, роз`яснено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Позивачем надано до суду копію банківської ліцензії №7 від 30.09.2009 року та дозвіл №7-2 від 30.09.2009 року, відповідно якого банк має право на операції з валютними цінностями, зокрема, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Проте кредитний договір був укладений 10.01.2007 року, доказів наявності банківської ліцензії та дозволу, відповідно яких банк має право на операції з валютними цінностями саме в цей період позивачем надано не було. Отже, доводи відповідача щодо відсутності у позивача ліцензії на здійснення відповідних фінансових операцій знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач не дотримався договірного порядку повідомлення позичальника про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків, термін дії кредитного договору до 10.01.2027 року не настав, а факт порушення зобов`язання відповідачем не доведений належними доказами, розрахунок заборгованості виконаний такий чином, що неможливо його перевірити, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються. Однак як вбачається із матеріалів справи позивачем при подачі позову невірно визначено розмір судового збору та відповідно не доплачено 579 грн.28 коп., які підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Так позивач просить суд стягнути із відповідачів 16068,40 дол. США та додає платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 5800,52 грн. Сплачена сума не є вірною, оскільки 1,5 відсотки від суми 16068,40 дол. США дорівнює 241,02 дол. США (16048,40 х 1,5%), а відповідно до курсу Національного Банку України, станом на 21 грудня 2016 року (дата підписання позовної заяви) офіційний курс гривні до дол. США становить 26,47 грн. за один долар, тобто 241,02 х 26,47 = 6379,80 грн. Звідси 6379,80 грн. -5800,52 грн. = 579 грн. 28 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 533, 549, 551, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором -відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/2, ) на користь держави судові витрати по справі в розмірі 579 грн. 28 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 30.05.2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар