Справа № 454/640/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 травня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу, свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2013р. він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 37000 Євро, які передав відповідачу на руки. Дана обставина підтверджуються доданою до позовної заяви розпискою від 26.07.2013р., згідно якої, відповідач зобов`язувався повернути йому позику в сумі 37000 Євро до 01.01.2014р. Зазначає, що по закінченню вищезазначеного строку відповідач суму позики йому не повернув у зв`язку із його скрутним матеріальним становищем. Тоді сторони в усній формі домовились про виплату суми боргу частками. Відповідачем було повернуто частину коштів згідно розписки, а саме: в квітні 2014 року - 7000 доларів США; 04.03.2015 року - 500 Євро; в грудні 2016 року - 1000 доларів США; в 2017 році - 300 Євро та в 2018 році - 170 Євро, що підтверджується роздруківкою про переказ коштів. Таким чином, не неповернута сума боргу становить 28000 Євро. Окремо зазначає, що у зв`язку із закінченням строку повернення суми боргу відбулося переривання перебігу позовної давності так як після спливу зазначеного строку відповідач визнаючи свої боргові зобов`язання сплачує кошти кожен рік по мірі можливості. Також із покликанням на ч.3 ст. 533 ЦК України та п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ставить вимогу щодо привернення боргу саме у валюті Євро, у якій і надавав кошти відповідачу. Просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість згідно розписки від 26.07.2013 року у розмірі 28000 Євро, а також 3 % річних згідно розписки за період з 01.01.2014 року по 04.03.2019 року у розмірі 74485,45грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 30.05.2019р. повторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до копії розписки наданої ОСОБА_2 від 26.07.2013р., встановлено, що такою він підтвердив, що взяв у борг у ОСОБА_1 37000 Євро та зобов`язується їх повернути до 01.04.2014 року. Розписку укладено в присутності свідка ОСОБА_3 .

Згідно тверджень позивача, відповідачем йому повернуто: в квітні 2014 року - 7000 доларів США; 04.03.2015 року - 500 Євро; в грудні 2016 року - 1000 доларів США; в 2017 році - 300 Євро та в 2018 році - 170 Євро, зокрема повернення останньої суми підтверджується роздруківкою банківської установи ПрАТ «УФГ» м. Червоноград, згідно якої ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 07.02.2018р. - 100 Євро та 24.05.2018р. 70 Євро.

Відтак, згідно розрахунку позивача не повернутою залишилася сума 28000 Євро.

Разом з тим, згідно ч.3 ст. 533 ЦК України зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Також, згідно роз`яснень викладених у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. З роз`яснення вбачається, що стягнення кредитних коштів за угодою позики, укладеній в іноземній валюті, можливе лише тоді, коли позивач просить стягнути такі кошти в іноземній валюті.

Відповідно, вимога позивача щодо стягнення суми боргу у валюті Євро є вмотивованою та підставною.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач свого зобов`язання не виконав, не повернув в повній мірі позивачу суму боргу, яка складає 28000 Євро, а крім цього, в зв`язку з невиконанням зобов`язання має перед позивачем заборгованість із 3% річних, які згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.01.2014р. по 04.03.2019р. складають 74485,45грн.

Що стосується розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду із даним позовом звільненим від сплати судового збору, відтак, згідно приписів ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи відомості НБУ щодо курсу валюти Євро до національної валюти та врахувавши суму вимог, що заявлені позивачем у національній валюті, розмір судового збору у справі складає 9231,65грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 28000 (двадцять вісім тисяч) Євро боргу згідно розписки від 26.07.2013р., а також 3% річних від суми боргу за період з 01.01.2014р. по 04.03.2019р. в розмірі 74485 (сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн. 45коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 9231 (дев`ять тисяч двісті тридцять одна) грн. 65коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: О. А. Веремчук