ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 635/6709/15-ц

Провадження № 22-ц/818/629/19

13 березня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області

представник Зубко Карина Віталіївна

заінтересована особа Комунальне підприємство Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року у складі судді Шинкарчука Я.А. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця щодо невиконання рішення Харківського районного суду Харківської області у цивільній справі №635/6709/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця щодо невиконання рішення Харківського районного суду Харківської області у цивільній справі №635/6709/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 26 червня 2018 року нею подано заяву про прийняття до виконання виконавчого листа про зобов'язання Комунального підприємства теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтажу, транспортування та монтаж засобів обліку води, встановлені в квартирі АДРЕСА_1.

Після її скарги до начальника ГТУЮ у Харківській області на її адресу направлено повідомлення старшого державного виконавця Міськрайоного ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківські області від 14 серпня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання із зазначенням про відсутність підтверджуючих документів про сплату стягувачем авансового внеску.

Вважає, що повідомлення незаконним та необґрунтованим, оскільки виконавча служба зобов'язує її сплатити авансовий внесок за юридичну особу у сумі 6400 грн. за порушене її конституційне право, яке судом поновлено. Авансовий внесок за примусове виконання рішення немайнового характеру повинен сплачувати боржник, а не стягувач.

Просить скасувати повідомлення № 29113 від 16 серпня 2018 року старшого державного виконавця Міськрайоного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківські області Такідзе М.Т., яке було винесено з порушенням вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 28 , ч. 4 ст.18 , ч. 2 ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження » від 02.06.2016 року № 1404- VIII та вимоги ст. ст. 129-1, 3, 8, 61, 68 Конституції України;

зобов'язати старшого державного виконавця на підставі виконавчого документу № б/н від 12 жовтня 2016 року розпочати примусове виконання рішення Харківського районного суду Харківської області у цивільній справі №635/6709/15-ц за її позовом до Комунального підприємства Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів, яке набрало законної сили, в частині зобов'язання Комунального підприємства теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтажу, транспортування та монтаж засобів обліку води, встановлені в квартирі АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_1 за вимогами ч. 4 ст. 18, ч. 1 ст. 26, Закону України « Про виконавче провадження» та ст.ст. 129-1 , 3, 8, 61, 68 Конституції України.

Учасники справи в судове засідання не з'явились.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що вимогами чинного законодавства передбачено, що саме стягувач до заяви про примусове виконання рішення немайнового характеру повинен додати квитанцію про сплату авансового внеску або документи, що підтверджують звільнення стягувача від сплати авансового внеску, а тому дії державного виконавця відповідають вимогам закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги щодо сплати авансового платежу стягувачем порушують її права, оскільки робить неможливим виконання судового рішення. Вважає, що підлягають застосуванню норми Конституції щодо обов'язковості судових рішень як норми прямої дії.

Також, судом перекручено її вимоги, оскільки у скарзі нею зазначалось саме про зобов'язання примусового виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення -без змін.

Вимогами Закону України «Про виконавче провадження» передбачено сплату авансового платежу, а тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення -без змін.

ОСОБА_1 не надано доказів, шо ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, шо судом першої інстанції не були враховані всі обставини і досліджені докази, шо мають значення для справи, тощо.

Дії та рішення старшого державного виконавця прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень і права заявника не порушено.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 просить не розглядати відзив, оскільки його подано з пропуском строку для його подання.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 21 червня 2018 року ОСОБА_1 надіслано поштою до Міськрайоного ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківські області заяву про прийняття до виконанання виконавчого документу про зобов'язання Комунального підприємства теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтажу, транспортування та монтаж засобів обліку води, встановлені в квартирі АДРЕСА_1 у споживача ОСОБА_1, виданого на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області по справі № 635/6709/15-ц від 12 жовтня 2016 року.

Повідомленням старшого державного виконавця Міськрайоного ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківські області від 14 серпня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з несплатою авансового внеску.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 26, 4, 46 Закону України « Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, вимогами чинного законодавства покладено обов'язок по сплаті авансового платежу саме на стягувача, який зобов'язаний до заяви про відкриття виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документу долучити квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі встановленому чинним законодавством або документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати авансового внеску.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено визначення розміру авансового платежу в залежності чи є боржник фізичною чи юридичною особою, та не свідчить, що саме боржник має сплачувати авансовий платіж.

Щодо посилання ОСОБА_1, що сплата нею авансового платежу порушує її права, оскільки рішення набрало законної сили, є обов'язковим для виконання суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП "Голуб" проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див., між інших джерел, рішення у справі Brulla Gomez de la Torre v. Spain від 19 грудня 1997 року, п. 33).

Отже, встановлення певних вимог щодо оформлення позовів, скарг, заяв тощо не є обмеженням права на доступ до правосуддя та виконання судових рішень.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_1 зазначає, що на час ухвалення рішення вимогами чинного законодавства не було передбачено сплати авансового платежу, а тому такий платіж не підлягає сплаті- безпідставне.

Рішення ухвалено 12 жовтня 2016 року.

Відповідно до Перехідний положень Закону України «Про виконавче провадження» після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", а саме - 05 жовтня 2016 року, крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, на час ухвалення рішення судом першої інстанції на законодавчому рівні вже було передбачено необхідність сплати авансового внеску.

У подальшому у 2016 році до даного Закону вносились зміни, між тим вони стосувались доповнення цієї статті положенням, яким передбачалось, що "У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується";

За таких обставин вважати, що на час ухвалення рішення вимогами Закону не передбачено сплати авансового платежу - не можна.

Підстав для задоволення скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко