Справа № 2-4409/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Артюшенко К.С.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Кутейніцина Ю.М.,

представника заінтересованої особи - адвоката Грека А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 на дії державного виконавця Подільського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малько Жанни Сергіївни ,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017року заявник ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця Подільського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малько Ж.С. від 07.12.2016 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52974984; скасувати постанову від 27.01.2017 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 52974984 та зобов`язати ДВС закрити виконавче № 52974984.

Скаргу обґрунтовує тим, що 31.12.2016 р. ним було отримано постанову державного виконавця про зобов`язання його перенести теплиці на відстань від межі земельних ділянок ОСОБА_2 не менше як на 1 м. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 52974984, відповідно до якого з нього стягується виконавчий збір в розмірі 3 200,0 грн. Вважає, що виконавче провадження відкрито помилково, оскільки теплиця знаходиться у власності та користуванні іншої особи - ОСОБА_3 , і він не може вчиняти дії на власності, яка йому не належить.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 27.11.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.).

06.09.2018 року ухвалою судді залучено до участі в справі як заінтересовану особу - ОСОБА_2 , який є стягувачем у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу в повному обсязі, просив задовольнити. Додав, що він не оскаржував рішення Подільського районного суду м.Києва, яким саме нього зобов`язано перенести теплицю, на підставі якого і був виданий виконавчий лист.

Заінтересова особа та його представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що саме ОСОБА_1 є боржником у даному виконавчому провадженні. Представник заінтересованої особи додав, що саме виконавче провадження було закінчено ще 14.11.2017 р.

Представник Подільського РВ ДВС у м.Київ та/або державний виконавець Малько Ж.С., належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не прибули, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що 07.12.2016 року державним виконавцем Подільського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малько Ж.С. винесено постанову № 52974984 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-4409, виданого Подільським районним судом м.Києва від 04.08.2016 р., яким зобов`язано ОСОБА_1 перенести теплицю на відстань від межі земельних ділянок з ОСОБА_2 не менше як на 1.0 м. та стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 3200,00 грн.

27.01.2017 року в межах даного виконавчого провадження (ВП № 52974984) державним виконавцем Подільського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малько Ж.С. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду та ухилення від його виконання на боржника ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн.

Постановою державного виконавця від 14.11.2017 р. вищевказане виконавче провадження закінчено (при цьому боржником рішення не виконано) із виділенням в окремі виконавчі провадження, зокрема, постанови про накладення штрафу від 27.01.2017 р. та постанови про стягнення виконавчого збору від 14.11.2017 р.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого у відповідності до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів.

А змістом ст.3, п.7 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про накладення штрафу та постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є окремими виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження, зокрема, постанов державного виконавця про стягнення судового збору і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежного від того, судом якої юрисдикції, вони видані.

Варто зазначити, що постановою Великої Палати Верховного Суду України (справа № 921/16/14-г/15) від 06.06.2018 року, визначено позицію щодо розгляду питань, пов`язаних зі стягнення виконавчого збору та штрафів, підсудним адміністративному суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 р. у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28.11.2018 р. у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна норма містилась і в ЦПК України (2004 р.), що діяв на час звернення ОСОБА_4 до суду, - ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, варто зробити висновок, що спори про оскарження постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, винесених державним виконавцем, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі необхідно закрити.

В зв`язку з чим, з вищевказаними вимогами ОСОБА_1 має звернутись в установленому законом порядку в порядку адміністративного судочинства.

Доводи заявника про те, що він не є власником теплиці, яку зобов`язано перенести, не заслуговують на увагу, оскільки виконавчий лист, яким ОСОБА_1 зобов`язано до вчинення дій, видано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

На підставі ст.ст.3, 17, 63, 74 Закону України «Про виконавче провадження, керуючись ст.ст.255 ч.1 п.1, 258-260, 353 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 на дії державного виконавця Подільського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малько Жанни Сергіївни - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що з вказаними вимогами слід звертатися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова