Дата документу 27.03.2019
Справа № 320/6212/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Діденко Т.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 квітня 2009 року у розмірі 113586 грн. 02 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., зазначаючи, що 02 квітня 2009 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2018 року становить 113586 грн. 02 коп., яка складається з: 12344 грн. 01 коп. тіло кредиту; 101242 грн. 01 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 02.04.2009 по 30.11.2017.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому посилається на те, що необхідні докази надані до матеріалів справи.

Відповідач в своєму відзиву на позов заперечує проти його задоволення, оскільки банком не доведено ті обставини на які він посилається у позові, а з долучених документів неможливо встановити істотні умови кредитного договору, як-то: вид банківських послуг, тип платіжної картки, її номер, термін дії, номер карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, обов`язковий щомісячний платіж, докази надання грошових коштів йому. Також вважає, що наданий баком розрахунок розміру заборгованості не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, оскільки не надані суду первинні документи, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості. Крім того, вважає, що оскільки кредитна картка видавалась на один рік, а банк звернувся із позовом до суду лише 02.07.2018 року, тому в зв`язку із пропуском строку звернення до суду просить застосувати позовну давність для відмови у позові.

Банком надіслано відповідь на відзив, в якому зазначає, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач повинен був сплачувати щомісячні платежі, до моменту звернення до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із них. Оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувались щомісячно, відповідачем вони не сплачувались, право банку на отримання щомісячних платежів порушувалось, що дає право звернутися до суду. При підписанні анкети-заяви сторонами були погодженні всі істотні умови договору, тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка викладена на офіційному сайті банку, або у відділеннях банку. З долучених виписок по картковому рахунку чітко прослідковується кредитний ліміт та як користувався відповідач грошима. Крім того, після отримання ОСОБА_1 кредитної картки, вона неодноразово перевипускалася, строк дії останньої до 05.2017 року.

Відповідач надіслав заперечення на відповідь банку, в яких зазначає, що банком додано дві заяви на видачу кредиту, а отже не зрозуміло по якому з них просить стягнути заборгованість. Пам`ятка клієнта у нього відсутня, а Умови та правила ним не підписані, з надісланого банком його фото не можливо побачити тип, номер та термін дії картки. Оскільки його строк дії картки закінчився 02.04.2010 тому просить застосувати строк позовної давності.

Банком надіслано відповідь на заперечення, в якому позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представника позивача в позовній заяві просить розглядати справу в його відсутність та задовольнити позов.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, з позовом мне згодний.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», (правонаступником якого було ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитний договір (без номеру) у вигляді підписання заяви на оформлення кредиту. При її підписанні відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві /а.с.14 зворот/.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання. 02.04.2009 р. відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та 29.04.2009 р. останнім отримано банківську платіжну картку з ПІН-конвертом та під підпис ознайомлений з умовами кредитування /а.с.14 зворот, 15/.

Відповідно до статтей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 31.05.2018 становить 113586,02 грн. та складається з: 12344,01 грн. заборгованості по тілу кредита; 101242,01 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 02.04.2009 по 30.11.2017..

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявив про застосування позовної давності, мотивуючи це тим, що строк дії картки закінчився, а з позовом банк звернувся до суду із пропуском строку звернення.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-14 цс від 19.03.2014.

В судовому засіданні об`єктивно встановити кінцевий строк дії платіжної картки, яка була надана відповідачу неможливо, оскільки в заяві на оформлення кредиту, що укладена з відповідачем строк її дії не зазначено, а надана позивачем суду фотокартка з якої вбачається, що відповідач отримує картку Приватбанку неякісна. Згідно Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк дії картки вказується на лицьовій стороні. Але, суд не може зробити висновок про те, який номер картки та який строк її дії, що є істотними умовами договору.

АТ КБ «Приватбанк» надано довідку /а.с.218/, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав наступні кредитні картки: 02.04.2009 року - № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 зі строком перевипущеної картки до останнього дня 05.2017 року.

Разом з тим, банком не надано доказів на підтвердження того, що відповідач звертався до банку із заявою про перевипуск карти до закінчення терміну дії картки, виданої 02.04.2009 за № 063743.

Позивачем надано суду всього дві фотокартки, з яких вбачається, що відповідач отримує картки Приватбанку. Але, вони неякісні і суд не може зробити висновок про те, який номер картки та строк її дії. При цьому, відповідач стверджує, що отримував декілька карток.

Факт отримання відповідачем однієї кредитної картки, а саме: № НОМЕР_1 був визнаний останнім, але її строк давно закінчився.

У наданому суду відповіді на відзив /а.с.130/ представник банку підтвердив, що 02.04.2009 ОСОБА_1 видано кредитну картку «універсальна» № НОМЕР_1 зі строком дії до 2013 року. Навіть якщо приймати до уваги строк дії кредитної картки, вказаний позивачем, тобто, до 2013 року, то і в цьому випадку строк позовної давності спливає 2016 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Водночас, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Доказів про збільшення терміну позовної давності банком не надано.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки строк дії кредитної картки до 2013 року, а з позовом банк звернувся до суду у 2018 року, суд дійшов висновку про сплив трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України), тому вимоги позивача про стягнення 12344,01 грн. заборгованості за кредитом та 101242,01 грн. заборгованості по процентам за період з 02.04.2009 по 30.11.2017 задоволенню не підлягають саме через сплив позовної давності.

Доводи представника позивача про перевипуск кредитної картки і строк дії останньої картки закінчився у травні 2017 року, є безпідставними, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, якими на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем вказані обставини не доведено та матеріали справи не містять доказів факту перевипуску кредитної картки, написання заяви відповідачем у банк про перевипуск карти, а надані позивачем розрахунки і виписки з особового рахунку ОСОБА_1 знаходять підтвердження, що до 03.10.2013 року відповідач по кредитній картці №063743 ніяких операцій не проводив, послугами позивача не користувався, з банківського рахунку кошти не знімав (а.с. 132). Позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що після закінчення строку дії отриманої ОСОБА_1 . 02 квітня 2009 року платіжної карти № 063743 йому надавалися та ним отримані наступні кредитні картки (а.с. 218). Суд вважає, що сам по собі перевипуск кредитної картки не може вважатися доказом того, що відповідач належним чином інформований про їх існування, і такі картки були дійсно отримані відповідачем. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач користувалася перевипущеними кредитними картками.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати повязані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13, 81, 89, 141,247, 258, 264-265, 352-356 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: