Провадження № 2/127/3038/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

за участі

представника позивачів - адвоката Сарафанюка О.П.,

представника відповідача - адвоката Слободян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у нерухомому майні та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про припинення права на частку у нерухомому майні та визнання права власності та відповідно до уточнених позовних вимог просили припинити право власності ОСОБА_4 на ј частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 грудня 2000 року, та зареєстрована Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 06 лютого 2001 року, запис № 482, шляхом виплати компенсації, що знаходиться на депозитному рахунку Вінницького міського суду Вінницької області в сумі 146 501 грн., яка встановлена висновком судового експерта від 11 лютого 2019 року № 5303/18-21 як ринкова вартість ј частки квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на ј частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що спірне нерухоме майно є неподільною річчю, частка (1/4) відповідача ОСОБА_4 у ньому є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим та припинення права власності відповідача ОСОБА_4 не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2018 року було призначено судову оціночно-будівельну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року було поновлено провадження у справі.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник позивачів - адвокат Сарафанюк О.П. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник - адвокат Слободян Г.В. у судовому засіданні позов не визнали, оскільки припинення права на частку у спільному майні (житлі) завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, а також з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 21.09.2018 року, який долучено до матеріалів справи (а.с. 75-77).

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками у рівних частках (по ј частці) квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 28.12.2000 року, виданим згідно з рішенням від 28.12.2000 року № 1881, зареєстрованим КП «ВООБТІ» 06.02.2001 року в реєстрову книгу № 482 за реєстровим № 263/43236 (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є колишнім подружжям, шлюб між яким розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2015 року у цивільній справі № 127/2507/15-ц, яке набрало законної сили 21.07.2015 року (а.с. 32-33). Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є сином і дочкою відповідача ОСОБА_4 .

Як вбачається з Висновку судового експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 11.02.2019 року № 5305/18-21, ринкова вартість ј частки квартири АДРЕСА_1 , станом на час проведення експертизи становить 146 501 грн. (а.с. 83-105).

Позивачем ОСОБА_3 внесено на депозитний рахунок кошти у розмірі 146 501 грн. - 112 000 грн. (квитанція № 0.0..1 від 18.07.2018 року, а.с. 4) та у розмірі 34 501 грн. (квитанція № 0.0..1 від 19.03.2019 року, а.с. 123).

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю сторін - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї; суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-37цс13, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною; саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Відповідачеві ОСОБА_4 на праві власності не належить жодного нерухомого майна (житла), а тому припинення його права на ј частку квартири АДРЕСА_1 завдасть істотної шкоди його інтересам.

При цьому, суд критично оцінює посилання позивачів на те, що його дружині ОСОБА_5 на праві власності належить кімната № АДРЕСА_4 та житловий будинок по АДРЕСА_2 , оскільки дані об`єкти нерухомого майна є особистою власністю ОСОБА_5 , а не спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 37-40).

Що стосується посилання позивачів на можливість придбання відповідачем за кошти, що становлять компенсацію його частки у спільній частковій власності, іншого придатного для проживання житла, то на даний час це є припущенням, на якому в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися (викопіювання з сайту www.dom.ria.com щодо вартості житла не є достатніми доказами цієї обставини).

Оцінюючи наявність обставин, передбачених частиною першою статті 365 ЦК України, суд також звертає увагу на таке.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення в квартиру, встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартири було усунуто ОСОБА_4 перешкоди в користуванні належною йому та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_4 в дану квартиру; встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками даної квартири наступним чином: виділено в користування ОСОБА_4 кімнату, площею 15,8 кв.м.; залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату площею 11,0 кв.м., кімнату площею 22,2 кв.м, з балконом 1,8 кв.м та кімнату площею 8,1 кв.м, а всього жилої площі - 41,3 кв.м.; кухню, площею 9,4 кв.м., вбиральню, площею 1,0 кв.м, ванну кімнату, площею 2,5 кв.м., коридор, площею 17,3 кв.м., залишити в суспільному користуванні всіх співвласників квартири, пропорційно до їх долей у праві спільної часткової власності на квартиру (по ј ідеальній частині кожного із перерахованих приміщень за кожним із 4-х співвласників квартири).

Отже, у судовому порядку встановлено порядок користування спірню квартирою, а тому відсутні підстави стверджувати, що спільне володіння і користування майном є неможливим.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року № 760/8958/15-ц, 1/3 квартири не може вважатися незначною часткою у спільній частковій власності незважаючи на виплату справедливої грошової компенсації; оскільки 1/3 квартири є єдиною приватної власністю відповідача, то припинення права на цю власність може призвести до порушення його прав відповідно до п. 4), ч.1, ст. 365 ЦК України.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Крім того, після набрання рішенням суду законної сили слід повернути позивачеві ОСОБА_3 внесені нею кошти на депозитний рахунок у розмірі 112 000 грн. (квитанція № 0.0..1 від 18.07.2018 року) та у розмірі 34 501 грн. (квитанція № 0.0..1 від 19.03.2019 року).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 355-356, 365 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - відмовити повністю.

Після набрання рішенням суду законної сили повернути ОСОБА_3 внесені нею кошти на депозитний рахунок у розмірі 112 000 грн. (квитанція № 0.0..1 від 18.07.2018 року) та у розмірі 34 501 грн. (квитанція № 0.0..1 від 19.03.2019 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст судового рішення складено 21.10.2019 року.

Суддя