Справа №265/5595/19
Провадження №2/265/1615/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Куксенко А.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, треті особи: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району, Лівобережний відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі також зареєстровані у вказаній квартирі, однак не проживають у ній з початку 2015 року, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг не приймають. Це створює для неї перешкоду, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованих у квартирі відповідачів. Вважає, що відповідачі, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлені строки, втратили право користування вказаним житлом.

Позивачка та її представник, адвокат Войнова Н.А. до судового засідання не з`явились, надавши заяви, якими просять розглядати справу в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують.

ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , надала заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої оссоби, Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району, надав висновок за яким останній просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, на розсуд суду.

Представник третьої особи, Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 01 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., реєстровий № 5025.

Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить витяг № 16207236 від 09 жовтня 2016 року.

Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 040-13.07-01450 від 12 липня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 крім позивачки ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданої 25 червня 2019 року за підписом начальника відділу з питань міграції МВ МВС Росії «Каргапольський» УМВС Росії по Курганській області. Неповнолітня донька проживає і зареєстрована з матір`ю. Мати не заперечувала проти визнання втратившою донькою користування квартирою АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що відповідачі, будучи членами сім`ї позивача (власника квартири), понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,81,133,141,263-265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, треті особи: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району, Лівобережний відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя