ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2776/19 Справа № 193/1714/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, треті особи Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати

за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилалась на те, що вона являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої на території Нововасилівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2014 року та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2014 року. Дану земельну ділянку успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_3 . 01 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки № 33 терміном на 10 років на земельну ділянку площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , який зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за №64. Таким чином термін дії договору закінчується 01.08.2020 року. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2016 року №56142204 підтверджується право власності на вищевказану земельну ділянку та право оренди земельної ділянки до 01.08.2020 року з ФОП ОСОБА_2 з щорічною орендною платою 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно умов договору, а саме п. 5 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 118 992,00 грн. станом на 2010 рік, а орендна плата - 3569,76 грн. в рік (п.9 Договору), що становить 3 відсотка нормативно-грошової оцінки землі. Умовами взаємно погодженого договору оренди передбачено: п. 10 Договору - Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації; п. 11 Договору - Орендна плата вноситься в такі строки: до 31 грудня кожного звітного року; п. 13 Договору - Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Проте, починаючи з моменту законного набуття права власності на землю позивача (21.05.2014р.) і по сьогоднішній день орендної плати позивач взагалі не отримувала, а на її звернення щодо виплати орендної плати та розірвання договору, відповідач повідомив, що орендна плата сплачена наперед на 10 років в розмірі 30 тис. грн. без подальших підвищень орендної плати. Просила суд: розірвати договір оренди земельної ділянки №33 від 01 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_2 , площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за № 64 та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по орендній платі за 2014 і 2015 роки в розмірі 14098,22 грн. (а.с.2-4)

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , треті особи Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати - задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки №33 від 01 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за № 64 та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

В іншій частині позову відмовлено (а.с. 102-103)

В апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати на ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої на території Нововасилівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2014 року (а.с.7) та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2014 року (а.с.8). Дану земельну ділянку позивачка успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_3 .

01 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки № 33 терміном на 10 років на земельну ділянку площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.10-12), який зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за №64(а.с.9). Таким чином термін дії договору закінчується 01.08.2020 року.

27 серпня 2010 року відповідно до акту передачі та прийому земельної ділянки, ОСОБА_3 передав в натурі на умовах оренди земельну ділянку площею 11,2717 га., в тому числі землі сільськогосподарського виробництва на 10 років.

Згідно пунктів 5, 9 цього Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 2010 рік становить 118 992,00 грн., а орендна плата - 3569,76 грн. в рік (що становить 3 відсотка нормативно-грошової оцінки землі), яка виплачується наступним чином: у натуральній формі: 3,5 тони зерна, 0,3 тони насіння соняшника, 1 тонна соломи при необхідності за заявкою Орендодавця, доставка води, при необхідності, до десяти кубічних метрів на рік; грошова: оплата земельного податку замість Орендаря, у встановлений законодавством термін; відробіткова при необхідності - оранка та культивація до 0,5 га за поданням заявки Орендодавцем, ритуальні послуги та матеріальна допомога на погребіння в розмірі 550,00 грн. (а.с.10 -13).

13 січня 2011 року ФОП ОСОБА_2 видав орендодавцю ОСОБА_3 орендну плату за Договором оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року за 2010-2020 роки в розмірі 30000, 00 грн. (а.с.46).

Задовольняючи частково позовні вимоги та розриваючи договір оренди земельної ділянки №33 від 01 серпня 2010 року, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 допустив порушення умов договору в частині сплати земельного податку, що є підставою для розірвання цього договору.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачаться, що спір між сторонами виник з приводу сплати орендарем ФОП ОСОБА_2 орендної плати за Договором оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року на користь правонаступника померлого орендодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 зазначеного закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно п. 40 Договору оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни або розірвання договору, тобто до спадкоємця орендодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 перейшли всі права та обов`язки орендодавця за цим Договором.

Статею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону.

Аналогічні положення закріплено й умовами Договору оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року.

Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України «Про оренду землі», зокрема згідно ч. 3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов`язків, визначених статтями 24, 25 Закону та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України, зокрема, відповідно до п. "д" ч. 1 цієї статті, такою підставою є систематична несплата орендної плати.

Отже, договір оренди земельної ділянки може бути розірвано на вимогу орендодавця лише у випадку систематичної несплати орендної плати, що повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 146цс12, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що жоговір оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року укладено сторонами на 10 років, тобто до 2020 року, та ФОП ОСОБА_2 виплатив на користь орендодавця ОСОБА_3 орендну плату за період з 2010 року по 2020 рік в розмірі 30000, 00 грн. (а.с.46), тобто за весь час дії Договору, а тому колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині зобов?язання останнього перед спадкоємцем орендодавця ( ОСОБА_1 ) виконані у повному обсязі.

Разом з тим, пункт 9 Договору оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року передбачає, що до складу орендної плати входить оплата земельного податку Орендарем (ФОП ОСОБА_2 ) замість орендодавця, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав правових підстав для з`ясування питання щодо сплати ФОП ОСОБА_2 . земельного податку за земельну ділянку площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка є предметом цього Договору, колегією суддів відхиляються.

Ухвалюючи рішення суду про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з відсутності відомостей у Державному реєстрі фізичних осіб ДФС України про сплачений ОСОБА_1 земельний податок (а.с. 94), однак судом не було враховано, що, за положеннями п. 9 Договору оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року, земельний податок сплачується не орендодавцем, а орендарем ФОП ОСОБА_2 , тобто суд не вірно визначився із особою, якою було здійснено сплату цього податку та безпідставно не було взято до уваги довідку ФОП ОСОБА_2 про суми сплаченого ним земельного податку (а.с. 98).

Згідно відомостей Софіївського відділення Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції заборгованість по земельному податку за період з 2011 року по 2016 рік по земельній ділянці, площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , відсутня (а.с. 163), що підтверджує доводи ФОП ОСОБА_2 про належне виконання ним умов договору.

Отже, підстави для розірвання Договору оренди земельної ділянки № 33 від 01 серпня 2010 року в зв`язку з порушенням ФОП ОСОБА_2 його умов щодо виплати орендної плати відсутні та заявлені з цього приводу позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням матеріального закону та без повного з`ясування обставин справи, з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 підлягає стягненню понесені судові витрати сумі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , треті особи Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: