Справа № 346/2214/19
Провадження № 2/346/1420/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що вона є власником Ѕ частини будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що співвласником іншої Ѕ частини цього будинку є її донька ОСОБА_3 . У цьому будинку вона проживала разом з відповідачем з яким перебувала у шлюбі з 1987 року до 15 червня 2004 року . У 2011 р. відповідач переселився до своєї тітки ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 .
Однак, на даний час відповідач залишається зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 . В той же час вона, позивач не може розпоряджатися своїм будинком, одержувати субсидії, так як відповідач ОСОБА_5 зареєстрований в спірному будинку. Зазначає, що добровільно вирішити питання зняття з реєстрації відповідача у її будинку не можливо.
Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1
Позивач в судовому засіданні підтримала мотиви та вимоги позову .
Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги просить задовільнити.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, свідка, беручи до уваги заяву третьої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК України). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.11.2009 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по ј частині житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).
Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 спадкувала ј частини вищевказаного житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 7)
Згідно договору дарування ј частки житлового будинку від 21.11.2017 р. відповідач ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 , яка являється третьої особою по справі- ј частку житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.10).
15.06.2004 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4)
Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання від 26.02.2019р. колишній чоловік позивача ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та зі слів власника домогосподарства і сусідів останній не проживає за вказаною адресою понад 7 років.(а.с.12)
Той факт, що відповідач не проживає більше року за адресою АДРЕСА_1 ствердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , сусіда позивача, яка підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 , не проживає у вказаному будинку, не приймає участі в його утриманні, особистих речей відповідача у будинку не бачила.
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який більше року в будинку не проживає. Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 268, 282, 284, 294 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року.
Суддя Беркещук Б. Б.