Справа № 390/1482/18
Провадження № 2/390/72/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Терещенко Д.В.,

при секретарі Бреус І.П.,

за участю позивача та відповідача,

представника органу опіки та піклування - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до доньки ОСОБА_4.

В обгрунтування позову зазначила, що в січні 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. 01.12.2006 року у них народилася донька ОСОБА_4. 01.11.2010 року розірвала з відповідачем шлюб та проживають окремо. Донька, інвалід з дитинства, знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не цікавиться долею дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Заборгованість по аліментам склала більше 100000 грн.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення по обставинах справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Забороняє йому зустрічатися з донькою. На даний час він проживає в м. Києві та має на утриманні іншу сімю. Любить свою доньку, але позбавлений можливості з нею спілкуватися із-за поведінки позивача. Має заборгованість по аліментам, так як невчасно отримує заробітну плату.

Представник третьої особи ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що відповідач неодноразово розповідав, що його колишня дружина забороняє спілкуватися з дитиною. На прохання відповідача, передавав позивачу гроші в сумі 800 грн. на утримання дитини.

Свідок ОСОБА_6 показав, що у відповідача і позивача неприязні відносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матірю (а.с.6-8).

Згідно довідки загальноосвітньої школи № 29 від 04.06.2018 року № 32, ОСОБА_4 навчається у 5 класі та батько, ОСОБА_3, не приймає участі у вихованні доньки, не підтримує звязок зі школою, не цікавиться поведінкою і навчанням доньки (а.с.9, 12). ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства (а.с.10).

Відповідно до довідки Кіровоградського районного відділу ДВС, заборгованість відповідача по аліментам станом на 27.04.2018 року складає 76637,85 грн. (а.с.14).

Згідно висновку від 27.09.2018 року № 01-22/256/1, орган опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с. 42).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.164 СК Українии мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

В матеріалах справи наявний висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення батьківських прав. У висновку жодним чином не відображено на підставі яких документів орган опіки та піклування встановив факт невиконання батьківських обов'язків. Висновок є необгрунтованим, не містить жодних об'єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання доньки, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини.

Судом встановлено, що позивач з відповідачем проживали разом та утримували доньку до 2010 року. Під час сумісного проживання відповідач піклувався та виховував ОСОБА_4, що не заперечувалося позивачем. Проживання відповідача в іншому місті утруднює можливість виконання ним в повній мірі своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що любить свою доньку та бажає приймати участь в її вихованні, але внаслідок конфлікту з позивачкою позбавлений такої можливості.

Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, такий кардинальний захід застосовується лише тоді коли інші заходи впливу на батьків не дають належного результату та вичерпали себе.

В свою чергу, жодних заходів впливу за невиконання батьківських обов'язків, в тому числі і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 ОСОБА_5, до відповідача вжито не було, що унеможливлює застосування такого засобу як позбавлення батьківських прав.

Позбавлення відповідача батьківських прав не відповідає інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків і яку можливо позбавити родинних стосунків з батьком лише в крайньому випадку, з метою забезпечення її інтересів.

Посилання позивача на існування заборгованості за аліментами та невідвідування відповідачем навчального закладу, повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обовязків.

Відповідно до положень ст.141 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд вважає, що між сторонами існують неприязні стосунки, які перешкоджають відповідачу належним чином виконувати свої батьківські обовязки.

Враховуючи ставлення відповідача до доньки, зокрема позицію щодо підтримки стосунків із дочкою і бажання їх налагодження, бажання брати участь у її вихованні, що вказує на не байдужість до долі своєї дитини, категоричне заперечення проти задоволення вимог позивача, тобто проти позбавлення батьківських прав, а також враховуючи, що до відповідача не застосовувались заходи адміністративного впливу з питань неналежного відношення до своїх обов'язків по вихованню дочки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дочки.

Керуючись ст.ст.4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 89, 95, 133, 141, 235, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя: