Справа № 345/2375/19
Провадження № 22-ц/4808/1250/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Калуського міськрайонного суду від 31 липня 2019 року, в складі судді Кардаш О.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на його користь заборгованості в сумі 11 299, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17 листопада 2017 року ОСОБА_1 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та встановлення ліміту дозволеного овердрафту за картковим рахунком № СМZ-4558-Ф/17-DOM про приєднання до Правил надання банківських послуг за картковими продуктами. Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України на умовах тарифного плану Універсальна картка «Домовичок»; видано платіжну картку № НОМЕР_2 ; надано кредит на наступних умовах: строк дії - 12 місяців, сума ліміту - 300000,00 грн., базова відсоткова ставка - 36% річних, відсоткова ставка за прострочену заборгованість - 48 % річних.

Позивач вказує, що взяті на себе зобов`язання виконав, а у відповідача станом на 20.03.2019 року виникла заборгованість в сумі 11299,10 грн, що складається з: заборгованості за кредитом поточна - 4451,52 грн, заборгованості по кредиту прострочена - 4102, 35 грн, заборгованості по процентам поточна - 255, 51 грн, заборгованості по процентам прострочена - 2489, 74 грн, які позивач просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов зазначив, що 17 листопада 2017 року уклав з Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» договір за умовами якого йому було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку. 18 березня 2018 року відносно нього невідомими особами було здійснено шахрайські дії, з кредитної картки знято 5000,00 грн та 4000,00 грн. За даним фактом правоохоронними органами за його заявою зареєстровано кримінальне провадження № 0000325. Посилаючись на те, що кредитними коштами не користувався, з рахунку їх не знімав, відповідач просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 липня 2019 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено.

На дане рішення представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає безпідставним висновок суду про встановлення фактів вчинення щодо ОСОБА_1 шахрайських дій зі сторони третіх осіб та виявлення ним безпідставного списання коштів, оскільки відсутні належні та допустимі докази щодо результатів розслідування по факту заволодіння коштами ОСОБА_1 Судом не враховано клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, та неможливість у зв`язку з цим надати додаткові пояснення з огляду на відзив відповідача, тобто позбавлено реальної можливості захистити свої права.

Апелянт вказує, що відповідно до п.14.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк не несе відповідальності за неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобі чи його реквізитів.

Витяг з ЄРДР від 02 березня 2018 року не є належним, допустимим і достатнім доказом у справі, оскільки не містить ніякої інформації, окрім звернення відповідача по факту заволодіння його майном в сумі 9000,00 грн невідомою особою.

Відповідачем не надано інформації щодо результатів досудового розслідування на дату розгляду справи.

Апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за договором з ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, просив рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», суд виходив із того, що 18 березня 2018 року мали місце несанкціоновані відповідачем ОСОБА_1 операції по його рахунку, а оскільки суду не надано доказів вчинення відповідачем дій, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера чи іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що 17 листопада 2017 року ОСОБА_1 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та встановлення ліміту дозволеного овердрафту за картковим рахунком № СМZ-4558-Ф/17-DOM про приєднання до Правил надання банківських послуг за картковими продуктами. Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України на умовах тарифного плану Універсальна картка «Домовичок»; видано платіжну картку № НОМЕР_2 ; надано кредит на наступних умовах: строк дії - 12 місяців, сума ліміту - 300 000, 00 грн., базова відсоткова ставка - 36% річних, відсоткова ставка за прострочену заборгованість - 48 % річних (а.с. 6-7).

Згідно витягу ЄРДР №0000325 - 19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про те, що 17 березня 2018 року близько 18.00 год. під час телефонної розмови із невідомим чоловіком, який представився працівником «Укргазбанку», шляхом обману, останній заволодів його грошовими коштами в сумі 9000, 00 грн, відповідно до якої зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 36).

Встановлено, що 18 березня 2018 року, після зняття з кредитної картки ОСОБА_1 невідомими особами 5000 грн та 4000 грн останній негайно зателефонував на «гарячу лінію» банку та повідомив про шахрайські дії невідомих осіб, в результаті чого його картку було заблоковано, про що свідчить фотокопія скріншоту з телефону ОСОБА_1 із смс-повідомлення (а.с.33).

02 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» із заявою про не нарахування відсотків по договору № СМZ-4558-Ф/17-DOM від 17 листопада 2017 року, у зв`язку з тим, що кошти були зняті не ним, а невідомими особами шахрайським способом, про що відкрито кримінальне провадження, а також 03 серпня 2018 року подав заяву про незгоду з трансакцією (а.с. 37, 39-40).

Встановлено, що незважаючи на звернення ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» щодо заволодіння з його кредитної картки невідомими особами шахрайським способом коштами у сумі 9000 грн та проханням не нараховувати на зазначені кошти відсотки, ПАТ АБ «Укргазбанк» по кредитній карті ОСОБА_1 здійснено нарахування відсотків та пред`явлено позов про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 11299,10 грн.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8, 9 Положення Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, банк у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, за відсутності обставин, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність вини відповідача, як підставу цивільно-правової відповідальності у знятті грошових коштів з його кредитного рахунка та відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку з погашення заборгованості за кредитом.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс15.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив банк про виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку та крім того звернувся до правоохоронних органів. Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що відповідно до п.14.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк не несе відповідальності за неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобі чи його реквізитів не заслуговують на увагу, оскільки п.14.14 даного Закону передбачено, що Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка.

Під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Відповідач ОСОБА_1 у зв`язку з несанкціонованим зняттям з його кредитної картки коштів 18 березня 2018 року негайно повідомив банк, у зв`язку з чим його картка була заблокована. Вказаних обставин банком не спростовано.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи 31 липня 2019 року та неможливість у зв`язку з цим надати додаткові пояснення, з огляду на відзив відповідача, тобто позбавлено реальної можливості захистити свої права є необґрунтованими, оскільки як убачається з матеріалів справи представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» О.Л. Пономарчук надіслав 29 липня 2019 року на адресу суду відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якому заперечив обставини, наведені відповідачем на спростування позовних вимог банку, із клопотаннями про витребування будь-яких доказів не звертався.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що витяг з ЄРДР від 02 березня 2018 року не є належним та допустимим доказом у справі, бо не містить достатньої інформації щодо звернення відповідача по факту заволодіння кредитними коштами у сумі 9000,00 грн, оскільки будь-яких інших доказів на спростування вказаних обставин суду не представлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 31 липня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з часу її прийняття, у випадку передбаченому п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко