ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5186/18Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/329/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря Чуклі Д., сторін та їх представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Братасюком В.М., дата виготовлення повного тексту не вказана, у цивільній справі № 607/5186/18,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1. В березні 2018 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про визнання її особистою приватною власністю квартири № 35 та гаража АДРЕСА_2 .

1.2. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що договір дольової участі у будівництві квартири та гаража у вищевказаному будинку нею укладено до одруження з відповідачем.

1.3. Першочерговий платіж в розмірі 51 288 грн. нею оплачено за її особисті кошти. Три наступні платежі нею сплачені за кошти, які були позичені у її сестри.

1.4. Останній платіж, 01.10.2003 року, здійснено після одруження - 25.09.2003 року.

1.5. В січні 2006 року на неї оформлено та зареєстровано право власності на вищевказану квартиру та гараж.

1.6. Шлюб з відповідачем розірвано 12 січня 2016 року

1.7. Враховуючи те, що договір дольової участі укладено до шлюбу і нею особисто здійснено платежі за вказаним договором, просить визнати квартиру та гараж її особистою власністю.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року позов ОСОБА_4 - задоволено.

2.2. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_4 квартиру № 35 гараж АДРЕСА_2 .

2.3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1183 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору.

2.4. Рішення мотивоване тим, що позивачкою доведено сплату 93,3% вартості квартири та гаража за особисті кошти, а тому вказане майно слід визнати її особистою власністю.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 11 лютого 2019 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги:

3.2. Суд першої інстанції позбавив відповідача можливості довести свої аргументи щодо створення спільної сумісної власності за час проживання однією сім`єю в період до 01.01.2004 року та істотного збільшення вартості нерухомого майна за час реєстрації шлюбу.

3.3. Суд першої інстанції безпідставно визнав належним та допустимим доказом наданий позивачкою договір дольової участі, в якому дати платежів та суми у договорі вказані прописом від руки і не є частиною договору, стосовно доведеності придбання квартири за рахунок особистих коштів позивачки.

3.4. Висновок суду, який викладено в резолютивній частині рішення про те, що квартира є особистою власністю позивачки, суперечить мотивувальній, в якій суд зробив висновок про наявність у відповідача права на 6.7% оплаченої вартості спірної квартири та гаража, оскільки останній платіж за договором дольової участі на суму 15 724 грн. було здійснено 01 жовтня 2003 року за час шлюбу.

3.5. Із-за відмови судом першої інстанції у призначенні оціночно-будівельної експертизи не з`ясовано збільшення вартості квартири за час подружнього життя, оскільки проводились опоряджувальні роботи, встановлювалось опалення, сантехніка, проводились будівельні роботи з перепланування квартири.

3.6. Суд першої інстанції застосовував запропонований позивачем спосіб захисту, який не передбачено законом чи договором, оскільки права позивачки, яка є титульним власником нерухомості, на час звернення із позовом до суду відповідач не оспорював чи заперечував, тобто є передчасними.

4. Аргументи учасників справи.

(1)

4.1. На день розгляду справи позивачка ОСОБА_4 своїм правом на подання відзиву не скористалась.

(2)

4.2. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його адвокат Баранець О.А. доводи апеляційної скарги підтримали.

4.3. Відповідач додатково суду апеляційної інстанції пояснив, що після одруження його батьки, які працюють спортивними тренерами в Хорватії, надали кошти для завершення ремонтних та опоряджувальних робіт в квартирі.

4.4. Адвокат Баранець О.А. додатково суду апеляційної інстанції зауважила, що висновок експерта від 20.08.2019 року підтвердив аргументи її довірителя, що за час шлюбу було проведено значний обсяг робіт, внаслідок чого ринкова вартість квартири суттєво зросла. Вказана обставина спростовує аргумент позивачки, що квартира є її особистою власністю. В провадженні Тернопільського міськрайсуду з липня 2019 року перебуває справа за позовом її довірителя про поділ спільно нажитого майна подружжя.

(3)

4.5. Позивач та її адвокат Бригідир І.В. просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

4.6. Позивачка суду апеляційної інстанції пояснила, що оплата за договором про дольову участь у будівництві спірної квартири та гаражу проводилась її сестрою та нею до одруження за рахунок особистих коштів, які отримувала за роботу за контрактами в Японії з 2000 року по 2006 рік: з лютого по липень 2000 року, з листопада 2000 року по квітень 2001 року, з червня 2001 року по листопад 2001 року, з березня 2002 року по серпень 2002 року, з серпня 2005 року по лютий 2006 року.

4.7. В жовтні 2003 року одружились, оскільки позивачка завагітніла і в квітні 2004 року народила дитину.

4.8. Паспорт на прізвище " ОСОБА_4 отримала в 2003 року і саме цей паспорт вказано в договорі, який переоформила на вказане прізвище порадившись із сестрою.

4.9. Позивачка не заперечила факту проведення ремонтних робіт з перепланування квартири, проведення опоряджувальних робіт з перепланування квартири, встановлення опалення, сантехніки в період шлюбу.

5. Обставини справи.

5.1. Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2003 року по 12 січня 2016 року; мають двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.49).

5.2. 23 квітня 2002 року між ПП "Тер МЖК" та позивачкою укладено договір про дольову участь у будівництві трикімнатної квартири загальною площею 87,7 кв.метри №35, вартістю 1170,0 грн за 1 квадратний метр, та гаража площею 23.6 кв.метри, вартістю 665,0 грн за 1 квадратний метр, в будинку

АДРЕСА_3 . В момент підписання договору позивачкою сплачено перший внесок в розмірі 51 288 грн, що становить 43.3% загальної площі; 23 липня та 05 вересня 2002 року позивачкою оплачено 26500 грн. та 24782 грн. 01 жовтня 2003 року, за час перебування сторін у шлюбі, внесено останній платіж по договору дольової участі в будівництві на суму 15 724 грн. (а.с. 13, 62).

5.4. 30 січня 2006 року ОСОБА_4 , на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1215 від 12.10.2005 року, видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 . Цього ж дня за реєстром №1295 квартира зареєстрована ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації на ім`я позивачки (а.с. 21).

5.5. 27 січня 2006 року позивачці на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1215 від 12.10.2005 року, видано свідоцтво про право власності на гараж Х11 на АДРЕСА_3 . Цього ж дня за реєстром №2849 гараж зареєстровано ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації на ім`я позивачки (а.с.22).

5.6. Згідно до технічного паспорту на квартиру, який виготовлено 15.03.2006 року, позивачка є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 93.6 квадратні метри (а.с.5-7).

5.7. Висновком експерта за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи № 514/516/19-22 від 20.08.2019 року встановлено, що дійсна (ринкова) вартість квартири "під чисте оздоблення" на день проведення експертизи становить 901180 гривень. Вартість квартири з проведеними опоряджувальними роботами на день проведення експертизи становить 1271370 гривень, а вартість вбудованого гаража станом на день проведення обстеження становить 237 400 грн. Тобто вартість майна збільшилась на суму 370 190 грн.

6. Позиція апеляційного суду

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.1. Згідно до статті 367 ЦПК України - "Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги."

6.2.Відповідно до статті 263 ЦПК України- "Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права."

6.3. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

6.4. Основною складовою права людини на суд відповідно до практики ЄСПЛ є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

(А) Щодо порушення права на судовий розгляд.

6.5. 27.03.2018 року Тернопільським міськрайсудом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю квартири та гаража. Місцем проживання позивача та відповідача вказано адресу АДРЕСА_4 ( а.с. 2).

6.6. Ухвалою суду від 28.03.2018 році позивачці надано строк для усунення недоліків ( а.с.24).

6.7. 29.03.2018 року адвокатом позивачки усунуто недоліки, які допущені при поданні позовної заяви: долучено дві копії позовних заяв ( а.с.26).

6.8. Згідно до абзацу другого частини першої стаття 187 ЦПК України - якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

6.9. Без з`ясування місця проживання відповідача, 03 квітня 2018 року ухвалою Тернопільського міськрайсуду відкрито провадження; призначено підготовче судове засідання на 28 травня 2018 року; відповідачу надано строк, який не перевищує 15-ти днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву (а.с.52).

6.10. Згідно до частини першої статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

6.11. 29.05.2018 року відбулось підготовче судове засідання за участю позивача, її адвоката та адвоката відповідача Ороновської Ю.В., яке завершилось закриттям підготовчого засідання та призначенням справи до судового розгляду на 02.07.2018 року. При цьому суд, встановив 15 днів строку для подання відповідачем відзиву та 7 днів з моменту отримання позивачкою відзиву для подання відповіді на відзив (а.с.58 зв.).

6.12. З пояснень адвоката відповідача, з аудіозапису підготовчого судового засідання вбачається, що 24.05.2018 року сторонами обговорювалась можливість мирного врегулювання питань поділу рухомого та нерухомого майна: земельної ділянки, квартири, гаража, а також питання утримання дітей, місця проживання сторін (а.с.133).

6.13. 13.06.2018 року адвокат відповідача ОСОБА_2 . кур`єрською доставкою Укрпошти направила Тернопільському міськрайсуду відзив та докази про направлення копії відзиву позивачу. У відзиві зазначає адресу відповідача для листування: АДРЕСА_5 (а.с.60-82).

6.14. 02.07.2018 року судове засідання не відбулось. Справу розглядом відкладено на 05.09.2018 року (а.с.84,85).

6.15. 21.06.2018 року адвокат відповідача Баранець О.А. звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю з 2002 року по 25.09.2003 року -день реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя: квартири та гаража, які є предметом розгляду даної справи. 09.07.2018 року ухвалою Тернопільського міськрайсуду відкрито провадження за вказаною позовною заявою № 607/1185/18 (а.с.90-93).

6.16. Із запису протоколу судового засідання від 05.09.2018 року вбачається, що судом відмовлено як в зупиненні провадження у справі до розгляду позову ОСОБА_3 про поділ майна так і в об`єднанні справи за позовами сторін з приводу нерухомості: квартири та гаража.

6.17. Відмовлено судом і у виклику свідків та призначенні експертизи стосовно визначення вартості будівельних робіт, які проводились сторонами за час проживання в шлюбі: внутрішньо опоряджувальних робіт, внутрішнього перепланування квартири, влаштування опалення, сантехнічного обладнання (а.с.95).

6.18. Ухвалою суду від 24.09.2018 року подання адвокатом відповідача апеляційної скарги на усно проголошену 05.09.2018 року ухвалу про відмову в призначенні експертизи визнано зловживанням процесуальними правами та повернуто відповідачу (а.с.103).

(Б) Щодо способу правового захисту.

6.19. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу (частина 1 стаття 57 СК України).

6.20. Згідно до частини 1 статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

6.21. Відповідно до частини 7 статті 57 СК України якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

6.22. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення, встановив, що розмір частки відповідача у проплачених коштах вартості квартири та гаража за договором складає 6,7%.

6.23. Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини стосовно проведення оплат за договором про дольову участь в будівництві квартири та гаража, без з`ясування та перевірки доводів відповідача про понесені витрати на будівельно-ремонтні роботи з перепланування квартири, проведення опоряджуваних робіт в квартирі та гаражі, встановлення індивідуального опалення, заміни дерев`яних вікон помилково дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача.

6.24. Кошти на виконання умов з оплати вартості будівництва квартири вносились як до реєстрації між сторонами шлюбу так і після.

6.25. При цьому відповідач наводить аргументи перебування у фактичних шлюбних стосунках з позивачкою протягом 2003 року, що закінчилось її вагітністю та укладенням шлюбу.

6.26. З пояснень позивачки в суді апеляційної інстанції вбачається, що в 2003 році вона не виїзджала за контрактом на роботу за кордон, однак тривалий час спільно перебували з відповідачем в Хорватії, за місцем проживання його батьків.

6.27. Висновком експерта визначено дійсну ринкову вартість "сирої" квартири в сумі 901180 грн. та вартість квартири в якій виконано будівельно-ремонтні роботи з перепланування трикімнатної квартири в двокімнатну квартиру, замінено дерев`яні вікна, встановлено індивідуальне опалення та сантехнічне обладнання в розмірі 1271370 грн.

6.28. У висновку експерта дано лише ринкову вартість гаража на дату проведення експертизи в розмірі 237400 грн ( а.с.182).

6.29. Висновком експерта не охоплено з`ясування питань вартості окремо взятих виконаних робіт, які якісно збільшили вартість квартири та гаражу.

6.30. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

6.31. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

6.32. Відповідно до статті 5 ЦПК - "Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону."

6.33. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

6.34. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що паралельно вказаній справі в суді першої інстанції перебував та перебуває позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя (справа №607/1185/18); сторони не заперечують, що в будівництво та облаштування квартири та гаражу використано, як особисті кошти позивачки ОСОБА_4 , так і спільні кошти сторін; після реєстрації шлюбу у "сирій" квартирі та гаражі виконано значний обсяг будівельно - опоряджувальних робіт, що уможливило користування ними, тому суд апеляційної інстанції не може визнати обраний позивачкою ОСОБА_4 спосіб захисту ефективним в даній конкретній справі.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1)

7.1. Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

7.2. Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

7.3. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

7.4. Рішення Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання майна особистою власністю.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

7.5. Згідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.6. Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі, із позивачки в користь відповідача слід стягнути судовий збір, який було оплачено ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги в розмірі 1775 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року - скасувати та постановити нове, яким відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю квартири № 35 та гаража АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 ) 1775 грн. судового збору, який сплачено за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути осаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Головуюча: Ткач О.І.

Судді: Бершадська Г.В.

Ходоровський М.В.