Провадження №2/447/40/19
Справа №447/2204/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

06.03.2019 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І. ,

розглянувши у відкритому судов ому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за по зовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" про захист прав споживача фінансових послуг,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17635,64 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ " ПриватБанк", який додається до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав. ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року становить 17635,64 грн., яка складається з : 1856,62 грн. заборгованість за кредитом; 14463,04 грн. проценти за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 815,98 грн. штраф(процентна складова).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні позовній заяві та просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та подали зустрічну позовну заяву про захист прав споживача фінансових послуг.В обгрунтування позову вказує, що 01вересня 2008 року він дійсно підписав заяву на отримання кредитної картки з лімітом в розмірі 3000 грн. Із вказаної кредитної картки він не знімав кредитні кошти, а навпаки на цю картку перераховувалися кошти як заборгованість із заробітної плати колишнього його роботодавця.

11 вересня 2014 року із вищевказаної кредитної картки, що належить « Приватбанку» невідома особа, шляхом шахрайських дій, через Приват-24, перерахувала кошти в розмірі 1800 грн.( +комісія 72 грн.), про що він невідкладно повідомив в банк. Згідно до виписки з « Приватбанку» №1195176 від 03.10.2014 року трансакція на суму 1872 грн. була здійснена на картку №139004, що належить ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому кошти в сумі 1800 грн. було знято з банкомату №22007 в м.Марганець,вул.Лєрмонтова, 4. З приводу вказаних шахрайських дій 07.10.2014 року він звернувся до Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області із заявою про відкриття кримінального провадження, яке було внесено до ЄРДР за №0001167.

05.12.2014 року прокуратурою Львівської області кримінальне провадження за №0001167 направлено в прокуратуру Дніпропетровської області для скерування її у СВ Марганецького МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області. Ним неодноразово подавалися до прокуратури Дніпропетровської області заяви, скарги щодо встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що здійснили викрадення коштів з кредитної картки, нащо отримував відповідні відповіді та 09.01.2018року отримав постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження, згідно до якої встановлено, що 11.09.2014 року приблизно о 19 .00 год. невідома особа через онлайн систему управління рахунками для клієнтів ПАТКВ « Приватбанк» « Приват-24» таємно, умисно з корисливих мотивів викрала з кредитного рахунку вказаного банку грошові кошти в сумі 1800 гри., чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду.

Також, він письмово 13.04.2016 року звертався до ПАТ КБ « Приватбанку» про викрадення коштів із кредитної картки та просив вирішити питання про списання вказаних коштів та не пред'явлення до нього вимог про сплату коштів, нащо отримав стандартну відповідь цього банку від 16.04.2016 року про відмову в цьому.

Отже, він розпорядження на списання коштів із рахунку кредитної картки, пін-код чи будь-яку інформацію нікому не надавав, а тому списання грошових коштів та нарахування процентів, пені( штрафних санкцій) є такими, що здійснене банком незаконно та з порушенням обов'язку збереження грошових коштів на рахунках його клієнта. Несанкціонована транзакція щодо переказу коштів з кредитної карти у сумі 1872 грн. не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України. додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. З ст. 203 ЦК України, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, у звязку з чим просив визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредиткою, виданої на моє ім'я, неправомірними, визнати транзакцію щодо переказу 11.09.2014 р. коштів у сумі 1872 грн. з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім'я, нечинною, зобов'язати Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» повернути кошти в сумі 1872 грн., шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати проценти, пеню, штрафи, нараховані ПАТ КБ « ПриватБанк» за оскарженою мною транзакцією.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив в таких відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та її представників, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач в позовній заяві, та в поясненнях наданих в судовому засіданні визнає факт виникнення договірних відносин з ОСОБА_2 щодо відкриття та обслуговування банківського рахунку, крім цього відповідач використовує відкритий на його ім'я рахунок, зокрема, для зарахування на нього коштів. Таким чином, між банком та відповідачем виникли договірні відносини щодо відкриття та обслуговування банківського рахунку

Відповідно до постанови правління Національного банку України №705 від 05.1 1.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувачі мають право використовувати електронні платіжні засоби для здійснення платіжних операціїі відповідно до режимів рахунків, установлених нормативно-правовими актами Національного банку та умов договору з емітентом (п.1 розділу III Постанови №705).

Користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно абз. 3 п.2 користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Відповідно до п.5 користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк .

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції

Як встановлено в судовму засіданні та підтверджено показами, як представика банку так і відповідача ОСОБА_2 11 вересня 2014 року із вищевказаної кредитної картки, що належить « Приватбанку» невідома особа, шляхом шахрайських дій, через Приват-24, перерахувала кошти в розмірі 1800 грн.( +комісія 72 грн.), про що ОСОБА_2 невідкладно повідомив позивача. Згідно виписки з « Приватбанку» №1195176 від 03.10.2014 року трансакція на суму 1872 грн. була здійснена на картку №139004, що належить ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому кошти в сумі 1800 грн. було знято з банкомату №22007 в м.Марганець,вул.Лєрмонтова, 4. З приводу вказаних шахрайських дій 07.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області із заявою про відкриття кримінального провадження, яке було внесено до ЄРДР за №0001167.

05.12.2014 року прокуратурою Львівської області кримінальне провадження за №0001167 направлено в прокуратуру Дніпропетровської області для скерування її у СВ Марганецького МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області. Розпорядження на списання коштів із рахунку кредитної картки, пін-код чи будь-яку інформацію ОСОБА_2 нікому не надавав, а тому списання грошових коштів та нарахування процентів, пені( штрафних санкцій) є такими, що здійснене банком незаконно та з порушенням обов'язку збереження грошових коштів на рахунках його клієнта. Несанкціонована транзакція щодо переказу коштів з кредитної карти у сумі 1872 грн. не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України. додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, у звязку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" про захист прав споживача фінансових послуг також не підлягає до задоволення, оскільки банком належним чином було виконано свої дії, а саме надано кредитні кошти та відкрито належним чином рахунок на користування кредитними коштами, однак у звязку із шахрайськими діями третьої особи вказані кошти були переказані на інший рахунок та відповідно зняті іншою особою, а тому суд не вбачає в діях банку порушення зобов"язання, щодо належного контролю за коштами позивачами.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.525-527, 530, 589, 590, 651, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В позові Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" про захист прав споживача фінансових послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня виготовлення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.03.2019 року.

Суддя Карбовнік І. М.