Провадження №4-с/760/117/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2, в інтересах заявника ОСОБА_1 , 08.04.2019 р. звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, у якій просить:

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, неправомірними;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича винести постанову по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 про повернення виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.04.2019 р., у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в частині вимог про:

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, - відмовлено.

Дослідивши скаргу, додані до неї документи, суд вважає, що вона має бути залишена в частині вимог без розгляду, з наступних підстав.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Право на оскарження дій виконавця передбачено ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно із ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається зі змісту скарги, постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 р. була надіслана ОСОБА_1 лише 14.09.2018 р. та отримана останньою лише 17.09.2018 р.

Однак скарга направлена до Солом`янського районного суду м. Києва лише 08.04.2019 р., тобто з пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку на подання скарги.

У поданій скарзі заявник просить поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А.А., посилаючись на те, що за останніх два роки заявник дуже часто хворіла, тому не могла навіть усвідомити, що її права у цьому виконавчому провадженні є порушеними. ОСОБА_1 дізналася про вищезазначені порушення своїх прав 25.03.2019 р. від свого представника, який цього дня ознайомився у Київській місцевій прокуратурі №10 з матеріалами кримінального провадження № 0000322, в ході якого матеріали ВП № НОМЕР_1, були надані слідчому на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/40251/18 (провадження № 1-кс/761/27312/2018 від 29 жовтня 2018 року) від 29 жовтня 2018 р., про що свідчить його розписка на клопотанні про ознайомлення із матеріалами зазначеного кримінального провадження.

При цьому, ознайомитися ОСОБА_1 та її представникам з матеріалами ВП № НОМЕР_1 в офісі приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А.А. за адресою: АДРЕСА_1 виявилося неможливим, оскільки кожного разу коли боржник чи її представники до нього приїжджали, він був закритий.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. 127 ЦПК України).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням з наданням відповідних доказів.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Положення цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до змісту ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №320/7888/16-ц вказано, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу (ст. 450 ЦПК України в редакції Закону №2147-УІІІ від 03.10.2017 року), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Тобто, і право на звернення зі скаргою, і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Крім цього, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись, а їх пропуск, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії, у даному випадку на подання скарги.

Як вказано вище особа має право на оскарження дії, рішення чи бездіяльності державного виконавця у стислий десятиденний строк з дня, коли вона дізналась, або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод, такий строк законодавцем визначено як достатній.

При цьому, строк в десять днів з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю особи дії якого оскаржуються порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з скаргою про їх захист.

Дійсно, у певних випадках про що йдеться у статтях 127, 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Враховуючи те, що скаржник звернувся з даною скаргою до суду лише 08.04.2019 р., в якій оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А.А. щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08.05.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, дії приватного виконавця вчинені 31 серпня 2018 р. та 26 вересня 2018 р., тобто з пропуском десятиденнного строку відведеного заявнику для захисту свого порушеного права, при цьому скаржником не надано доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку для подання вказаної скарги до суду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк для звернення до суду із вказаною скаргою.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, тому подана скарга в частині вимог про:

визнання дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, неправомірними;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича винести постанову по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 про повернення виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», - підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суд вважає за можливе залишити скаргу без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст.13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та узгоджується з позиціями, висловленими в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

Керуючись статтями ст.ст. 13, 126, 127, 259-261, 447, 449 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в частині вимог про:

визнання дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, неправомірними;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича скасувати постанову виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича винести постанову по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 про повернення виконавчого листа № 2-659/15, виданого 08 травня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Кушнір С.І.