Головуючий у 1 інстанції Гончарова А.О.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну № 243/10426/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2019 року (суддя Гончарова А.О.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 12 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що 08.07.2016 року була прийнята, згідно з Наказом від 07.07.2016 року №1/ОС на посаду електромеханік дільниці І групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17.07.2017 року вона звільнилась з роботи на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що зроблена відмітка у трудовій книжці, яка була видана їй у день її звільнення і оформлена належним чином, і вона підписала наказ про припинення трудового договору від 10.07.2017 року №9119/ДН-ос.

З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії.

На день звільнення їй нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 17.07.2017 року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, що у сумі складає 23 486 грн. 71 коп., відповідно до наданих позивачу відповідачем розрахунків заробітної плати і які відповідають нормам ст. 110 КЗпП України з сумами до виплати: за березень 2017 року - 4 329,88 гривень заробітної плати, але позивачу було сплачено аванс за березень 2017 року у розмірі 1 900,00 грн. у вересні 2017 року через касу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Лиман, тому сума до сплати складає 2 429,88 грн.; за квітень 2017 року - 2 998,24 грн. заробітної плати, за травень 2017 року - 8 433,02 грн. заробітної плати, за червень 2017 року - 0,00 грн. заробітної плати, за липень 2017 року - 9 625,57грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку (код нарахування 308) та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (код нарахування 601).

Відповідач для остаточного розрахунку вимагав від неї первинні документи: табелі обліку робочого часу, розрахунки заробітної плати, усі накази, форму П-2, форму П-54а та інші документи, відповідно до Порядку проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», затвердженого наказом регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 26.06.2017 року №899-Н. Вимоги наказу №899-Н від 26.06.2017 року не мають посилання на трудове законодавство і є грубим порушенням ст.ст. 47, 116 КЗпП України та ст. 97 КЗпП України, у якій зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. По теперішній час суми, що їй належать, не виплачені.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України у розмірі 23 486 грн. 71 коп.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги задоволено: стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в сумі 23 486 грн. 71 коп. Ця сума зазначена з урахуванням вирахуваних обов`язкових платежів та податків. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Суд не застосував до спірних правовідносин Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-УП «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який є спеціальним законом у спірних правовідносинах. У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих, зокрема, у м. Луганськ, у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст. 341 КК України. Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк, м. Ясинувата. З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин не переборної сили) є 20 березня 2017 року. Отже, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема у м. Донецьк місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами. Вважає, що сам по собі факт звільнення позивача 17.07.2017 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Втрата контролю і доступу ПАТ «Укрзалізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на територіях міст, в тому числі і м. Донецьк Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 20 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість відповідача виконати зобов`язання перед працівниками згідно ст.ст.47, 83, 115 та 116 КЗпП України. Дата виходу з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, тобто дата встановлення непереборної сили є 20 березня 2017 року. Вважає, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року , в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем.

Представник позивача Мельникова В.А. подала письмовий відзив на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування доводів відзиву зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду цивільної справи судом враховані всі фактичні обставини справи, а також в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, надано належну оцінку всім доказам.

Щодо відсутності первинної документації на підконтрольній території України, зазначає, що втрата контролю владою України над частиною території Донецької та Луганської областей відбулось ще у 2014 році, що є загальновідомим фактом і не підлягає доказуванню сторонами, але не зважаючи на це, відповідач продовжив з позивачем трудові відносини. В той же час, протягом 2016-2017 років відповідач сплачував заробітну плату належним чином, фактично здійснюючи господарську діяльність на неконтрольованій території, не зважаючи на форс-мажорні обставини. Вважає, що посилання відповідача на науково-правовий висновок, що викладений на бланку Торгово-промислової палати України не може бути прийнятий до уваги, оскільки не є сертифікатом (висновком) в розумінні ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». В якості підтвердження обсягів нарахованої заробітної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року позивачем до суду надані відповідні розрахунки по заробітній платі, які остання отримала у бухгалтерії підприємства і які відповідають нормам ст. 110 КЗпП України (не повинні містити штемпеля, підписів головного бухгалтера, керівника підприємства та печатки). Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташуванням офісу, зокрема у місці Донецьк є необґрунтованими, тому що підприємство знаходилось у простої з березня по день скорочення штату 17.07.2017 року, та в.о. начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Подлузський В.О. знаходився у м. Донецьк до 17.07.2017року та підписував накази, в тому числі наказ про припинення трудового договору позивача від 10.07.2017 року №9119/ДН-ос.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з трудових відносин та ціна позову складає 23 486,71 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволеною не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростували твердження та докази позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню та на її користь з відповідача належить стягнути заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в розмірі 23 486,71 грн. Наявність форс-мажорних обставин свідчить лише про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але чинним законодавством про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з наказом №1/ОС від 07.07.2016 року ОСОБА_1 з 08.07.2016 року була прийнята на посаду електромеханік дільниці І групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», про що міститься запис в її трудовій книжці (а.с.16).

З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії.

17.07.2017 року ОСОБА_1 була звільнена у зв`язку зі скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України згідно з наказом №9119/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.16).

Позивачу було нарахована заробітна плата у період: - за березень 2017 року - 4 329,88 гривень заробітної плати, але позивачу було сплачено аванс за березень 2017 року у розмірі 1 900,00 грн. у вересні 2017 року через касу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Лиман, тому сума до сплати складає 2 429,88 грн.; заробітної плати,- за квітень 2017 року - 2 998,24 грн.; заробітної плати,- за травень 2017 року - 8 433,02 грн.; заробітної плати,- за червень 2017 року - 0,00 грн.; заробітної плати, - за липень 2017 року - 9 625,57 грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку (код нарахування 308) та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (код нарахування 601).

Розмір заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку становить 23 486,71 грн.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) за березень 2017 року становить 5445,14 грн., за квітень - липень 2017 року дані відсутні.

Згідно з розрахунком заробітної плати, табуляграм, наданих позивачем, розмір нарахованої заробітної плати за березень 2017 року складає 5445,14 грн., (а.с.25), що збігається з сумою заробітку, вказаною в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного Фонду України, яка також складає 5445,14 грн.

З видаткового ордеру № 2460 від 21 вересня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримала депоновану заробітну плату за першу половину березня 2019 року у сумі 1880,44 грн.(а.с.56).

Матеріалами справи підтверджується, що з 08 липня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді електромеханіка дільниці І групи у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 16).

Наказом Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17 березня 2017 року №236/ДНД, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року з оплатою часу простою з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно з графіком роботи. Явка всіх працівників на робочі місця під розпис у Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої, є обов`язковою (а.с.34-35, 124-125).

Відповідач видав наказ (розпорядження) № 9119/ДН-ос від 10.07.2017 року про звільнення з 17.07.2017 ОСОБА_1 (табельний номер АДРЕСА_1 НОМЕР_2 у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за 16 днів відпустки та вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с.23).

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 виплачено депоновану заробітну плату за першу половину березня 2017 року у сумі 1880,44 грн., що підтверджується видатковим ордером № 2460 від 21 вересня 2017 року (а.с.56).

Відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Частина перша цієї статті 116 КЗпП України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі звільнення працівника йому також виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 83 КЗпП України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було достовірно встановлено, що заборгованість із заробітної плати перед позивачем за період з березня 2017 року по липень 2017 року складає 23 486,71 грн., що підтверджується розрахунками заробітної плати за березень, квітень, травень, червень, липень 2017 року (а.с.25,26,27,28,29).

З розрахунків заробітної плати вбачається, що сума до виплати за березень 2017 року - 4329,88 грн.; за квітень 2017 року -2 998,24 грн.; за травень 2017 року - 8 433,02 грн.; за червень 2017 року - 0,00 грн.; за липень 2017 року - 9 625,57 грн., (яка складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової вихідної допомоги).

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 виплачено депоновану заробітну плату за першу половину березня 2017 року у сумі 1880,44 грн., що підтверджується видатковим ордером № 2460 від 21 вересня 2017 року (а.с.56).

Відповідно до норм ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначені суми не спростовує.

Суд першої інстанції вірно дійшов вірного висновку, що сума заборгованості заробітної плати за період з березня 2017 по 17 липня 2017 року складає 23 486,71 грн. та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення даної суми з відповідача.

Посилання відповідача, що відсутність первинної документації унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч.2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Позивачем надано суду наказ про припинення трудового договору (а.с.23), розрахунки заробітної плати за період з березня по липень 2017 року (а.с. 25, 26, 27, 28 29), наказ про встановлення простою (а.с. 34).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомостей, викладених в документах, наданих позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що науково-правовий висновок Торгово-промислової палати №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі, оскільки форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Проте, жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від наявності або відсутності його вини.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII не скасовує обов`язків роботодавця, визначених ст. 47, ст. 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України.

Вищевказаним Законом встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. (ст 10).

Проте заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП), не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати.

Крім того, безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені в Постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року, як обґрунтування відсутності підстав для стягнення заробітної плати.

Так, в постановах від 23 березня 2016 року № 6-364цс16, 6-365цс16 Верховний Суд України зробив висновки щодо відсутності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати через настання обставин непереборної сили, які виключають вину підприємства в невиплаті заробітної плати.

В той же час жодна з постанов не містить висновків щодо наявності обставин, які виключають обов`язок підприємства щодо виплати заробітної плати чи її складових.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: М.С. Будулуца

О.І. Корчиста