Справа № 442/2688/19 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2370/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2019 року, постановлену в складі головуючого - судді Гарасимків Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії головного державного виконавця Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. щодо проведеного Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 неправомірними. Визнати Розрахунок заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 проведений головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. незаконним. Зобов`язати головного державного виконавця Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. усунути порушення шляхом проведення головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М., розрахунку заборгованості по аліментах з примусового виконання Виконавчого листа №2-1251-03 у виконавчому провадженні №54343133 із врахуванням обставин зазначених у скарзі.
Скаргу мотивувала тим, що відповідно до Постанови місцевого Дрогобицького міського суду Львівської області від 04.04.2003 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь, - аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше як 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно, починаючи з 28.03.2003 року і до її повноліття. Згідно з ухвалою №442/4910/17 від 12.07.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом було видано Дублікат виконавчого листа №2-1251-03 - так як було втрачено оригінал.
Відповідно до Постанови про задоволення самовідводу від 27.07.2017 року, Постанови про передачу виконавчого провадження від 28.07.2017 року Постанови про прийняття виконавчого провадження від 01.08.2017 року матеріали виконавчого провадження №54343133 щодо примусового виконання Постанови місцевого Дрогобицького міського суду Львівської області від 04.04.2003 року (Виконавчого листа №2-1251-03) знаходяться у Трускавецькому міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області (головний державний виконавець Гайгель Наталія і Миколаївна).
01 квітня 2019 року головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. здійснено Розрахунок заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 за період червень 2014 року - березень 2019 року.
Вважає розрахунок незаконним з тих підстав, що у даному Розрахунку суми вказані як сплачені боржником, а насправді відсутні у підтверджуючій Інформації, наданій Укрпоштою за №11113-12/7-926 від 19.09.2017року, за Вимогою державною виконавця за № Д5-54343133/8509 від 29.08.2017 року.
Також державним виконавцем не врахована інформація, яка є у публічному доступі в Інтернет-мережі на веб-сайті Єдиного Державного реєстру декларацій - https://public.nazk.gov.ua/declaration: не враховано доходи зазначені у Деклараціях за 2016-2018 роки, а також інші доходи боржника - проценти з Приватбанку.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2019 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2019 рокуоскаржила ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції неправильно протрактовано обставини зазначені Укрпоштою в Інформації за №111113-12/7-926 від 19.09.2017 р. щодо строків зберігання, в якій зазначено, що термін зберігання інформації з поштовими переказами у архівному вигляді становить 5 років, а державний виконавець запитував інформацію за період з 01.06.2014 р по 08.09.2017 р. тому така є повною, оскільки не перевищує 5 років.

Судом не зазначено того, що під час судового розгляду досліджувались оригінали квитанцій за спірні періоди, які надав боржник ОСОБА_3 і такі містили виправлення у даті, яка зазначена на лицевій стороні квитанцій, і яка не збігалась із датою на зворотній стороні квитанцій. ЇЇ твердження про недостовірність квитанцій ні судом, ні виконавцем не приймались до уваги. Як державним виконавцем, так і судом не враховано інформацію щодо відомостей зазначених у Декларації за 2016-2018 роки, якими підтверджується, що боржник ОСОБА_3 , отримав дохід майже втричі більший, ніж той з якого стягнуто аліменти.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування інформації про дохід боржника ОСОБА_3 для з`ясування усіх обставин. Без жодних доказів суд вказав, що доходи зазначені у Деклараціях не можуть братися до уваги, так як належать до інших доходів, з яких не стягуються аліменти.

Також, державним виконавцем не враховано доходи боржника, а саме проценти з Приват Банку за 2016-2018 роки, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26.02.1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» є такими, з яких провадиться стягнення зі сплати аліментів.

Стосовно строку оскарження дій державного виконавця щодо проведеного Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 зазначає, що вона оскаржує розрахунок від 01 квітня 2019 року №15.10-43/Д5/2633, який отримано нею 01 квітня 2019 року, скарга подана в строк визначений законом, тому такий нею не пропущено.
Також, вказує, що вона неодноразово зверталась до державного виконавця із проханням надіслати запити до: Головного управління «Укрпошти» для підтвердження чи спростування конкретних переказів, які відсутні у Інформації «Укрпошти» за №111113-12/7-926, але пред`явленні ОСОБА_3 ; бухгалтерії військомату і бухгалтерії ГТУЮ у Львівській області з метою з`ясування загальної суми доходу, окремих статей відрахування (польові, оздоровчі,зарплати); зробити додаткові запити для з`ясування інших видів доходів; стягувати аліменти з процентів; Дрогобицької міської ради щодо отримання ОСОБА_3 виплат, як учасника АТО.
Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2019 року, прийняти нове рішення про задоволення скарги.
Головним державним виконавцем Гайгель Н.М. подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Однією із підстав подання скарги та зазначення про незаконність дій державного виконавця є врахування ним при складені розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, платежів за серпень 2014 р. у розмірі 350 грн., квітень 2015 р. у розмірі 1000 грн., травень 2015 р. у розмірі 300 грн., серпень 2015 у розмірі 250 грн., які не відображені у Інформації Укрпошти. Вказує, що Інформація надана з АС «Електронний переказ» не містить повної звітності, тому виконавцем враховано квитанції, які не відображенні у Інформації, а додатково долучені до матеріалів виконавчого провадження за заявою боржника ОСОБА_3 . Зазначає, що скаржник ОСОБА_1 неодноразово отримувала розрахунки заборгованості по сплаті аліментів, а саме від 08.09.2017 р. та від 01.02.2018 р., однак не оскаржувала їх. Також, вказує про відсутність підстав для врахування сум зазначених у деклараціях, оскільки по перше у декларації вказані суми без податків, по друге із вказаних сум не провадяться стягнення аліментів відповідно до Постанови КМУ. Твердження ОСОБА_1 про безпідставність не врахування державним виконавцем до Розрахунку заборгованості процентів отриманих боржником у ПАТ КБ «Приват Банк» вважає безпідставним, оскільки відсотки та проценти не є іншим видом заробітку і відповідно не могли враховуватись при здійснені Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Розрахунок заборгованості отримано ОСОБА_1 01.02.2018 р., але у встановлений строк вона не звернулась до суду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримали, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги.

Головний державний виконавець Гайгель Н.М. в судове засідання не з`явилась подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

17 липня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду від 04 квітня 2003 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі ј частини із всіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно починаючи з 28 березня 2003 року і до її повноліття.

Відповідно до Постанови про задоволення самовідводу від 27.07.2017 року, Постанови про передачу виконавчого провадження від 28.07.2017 року Постанови про прийняття виконавчого провадження від 01.08.2017 року матеріали виконавчого провадження №54343133 щодо примусового виконання Постанови місцевого Дрогобицького міського суду Львівської області від 04.04.2003 року (Виконавчого листа №2-1251-03) знаходяться у Трускавецькому міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області (головний державний виконавець Гайгель Наталія Миколаївна).
Частиною 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Згідно з частиною 3 ст. 68 Закону визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
З надісланих суду апеляційної інстанції копії матеріалів виконавчого провадження встановлено, що боржником ОСОБА_3 на підставі письмової заяви від 26.07.2017 р. до матеріалів виконавчого провадження долучено копію Декларації за 2016 р. (арк. матеріалів виконавчого провадження 17, 19-21). В даній Декларації ОСОБА_3 зазначено відомості про види доходів за місцем праці: Львівський обласний військовий комісаріат та Головне територіальне управління юстиції у Львівській області. Також наявна інформація про вид доходу проценти ПАТ КБ «Приват Банк».
Державним виконавцем ОСОБА_6 з метою перевірки майнового стану боржника було скеровано запити до: Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_6 , Головного управління держпраці у Львівській області; Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі; Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Львівській області (арк. матеріалів виконавчого провадження 35-37, 39).
16.08.2017 р. державним виконавцем Трускавецького МВ ДВС Головного ТУ у Львівській області Гайгель Н.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, і така скерована лише до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 (арк. матеріалів виконавчого провадження 142-143).
В подальшому 15.09.2017 р. державним виконавцем Трускавецького МВ ДВС Головного ТУ у Львівській області Гайгель Н.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, і така скерована як до Головного територіального управління юстиції у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Шашкевича, 1, так і до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 (арк. матеріалів виконавчого провадження 121-123).
З копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Гайгель Н.М. не зважаючи на зазначення ОСОБА_3 у Декларації відомостей про вид доходу проценти отримані у ПАТ КБ «Приват Банк», в порушення вимог ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» не перевірено належним чином майнового стану боржника, шляхом скерування запиту до ПАТ КБ «ПриватБанк».
Натомість державний виконавець доходить висновку про відсутність підстав для врахування процентів до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з тим, що на його думку, відсоток або процент не є іншим видом заробітку про що зазначає як у відзиві на скаргу так і у відзиві на апеляційну скаргу.
З таким твердженням державного виконавця апеляційний суд не погоджується з таких підстав.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» ( далі Перелік) утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Об`єднана Палата Верховного Суду у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц відступила від висновку, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі N 640/537/14-ц (провадження N 61-15685св18), ухваленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, згідно з яким Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є вичерпним.

Так, Об`єднана Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нарахування аліментів з отриманих доходів, у тому числі з процентів за розміщення коштів на депозитних рахунках, є правильним, оскільки пунктом 19 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб визначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, у тому числі з інших видів заробітку.

Відтак, з урахуванням вищезгаданої постанови Об`єднаної Палати Верховного Суду апеляційний суд погоджується із твердженням ОСОБА_1 про наявність порушень у діях державного виконавця щодо неврахування при проведенні розрахунку зі сплати аліментів процентів як іншого виду заробітку.

Відповідно до ч. 1. ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В матеріалах справи містяться Декларації про доходи боржника ОСОБА_3 .

В Декларації про доходи за 2016 рік ОСОБА_3 зазначено джерело доходу заробітна плата за основним місцем роботи Юридична особа ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 155 294 грн. та Головне територіальне Управління Юстиції у Львівській області у розмірі 33598 грн. (арк. спр. 13-16).

В Декларації про доходи за 2017 рік ОСОБА_3 зазначено джерело доходу заробітна плата за основним місцем роботи Юридична особа Львівський обласний військовий комісаріат у розмірі 305720 грн. та Головне територіальне Управління Юстиції у Львівській області у розмірі 144921 грн. (арк. спр. 17-20).

В Декларації про доходи за 2018 рік ОСОБА_3 зазначено джерело доходу заробітна плата за основним місцем роботи Головне територіальне Управління Юстиції у Львівській області у розмірі 60373 грн., а також вид доходу виплати військовослужбовцям Юридична особа Львівський обласний військовий комісаріат у розмірі 154084 грн. (арк. спр. 21-24).

Постановляючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у державного виконавця не було законних підстав брати до уваги при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів суми вказані у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування боржника ОСОБА_3 . Оскільки, по - перше у декларації суми вказані з урахуванням податків; по-друге, в декларації вказані суми, аліменти з яких, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету міністрів України не провадяться, тобто декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування містить тільки інформацію про загальні доходи.
Однак, в оскарженій ухвалі відсутні будь-які обґрунтування такого висновку, а державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували, що доходи, отримані боржником ОСОБА_3 , які зазначені у Деклараціях є тими доходами, стягнення з яких відповідно до постанови Кабінету міністрів України не провадяться.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).
В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по аліментах від 01 квітня 2019 року проведений державним виконавцем Гайгель Н.М., який оспорює стягувач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що виконавцем враховано, як сплачені боржником ОСОБА_4 суми аліментів за період: серпень 2014 р. у розмірі 350 грн., квітень 2015 р. у розмірі 1000 грн., травень 2015 р. у розмірі 300 грн., серпень 2015 р. у розмірі 250 грн., які фактично нею отримані не були, а факт їх несплати боржником стверджується відповіддю ПАТ «Укрпошти».
Апеляційний суд погоджується із твердженням стягувача ОСОБА_1 про безпідставність зарахування державним виконавцем квитанцій за спірні періоди з таких підстав.
В матеріалах справи міститься відповідь директора департаменту оперативно фінансової діяльності ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_7 від 19.09.2017 р. надана на запит Державного виконавця Гайгель Н.М. в якій зазначено, що відповідно до інформації, що міститься в архівній та оперативній базах даних Автоматизованої системи «Електроннний переказ» (АС «ЕП), за період з 01.06.2014 р. по 08.09.2017 р. в надходженні до відділення поштового зв`язку №82100 м. Дрогобич на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) за адресою: АДРЕСА_2 від відправника: ОСОБА_3 ( ОСОБА_9 ), адреса АДРЕСА_3 , значаться поштові перекази інформацію про прийняття та оплату яких наведено у Таблиці 1, доданої до листа. Також, зазначено, що згідно з Положенням про поштовий переказ затвердженим наказом УДППЗ «Укрпошта» за №275 від 31.05.2010 р. термін зберігання інформації за поштовими переказами у архівному вигляді становить 5 років, термін зберігання бланків прийнятих поштових переказів становить 8 місяців з дня їх прийняття, виплачених поштових переказів 12 місяців (арк. спр. 7).
З долученої до відповіді ПАТ «Укрпошти» та наявної в матеріалах справи Таблиці 1 встановлено, що в такій відсутні відомості про сплату боржником ОСОБА_3 аліментів за період серпень 2014 р. у розмірі 350 грн., квітень 2015 р. у розмірі 1000 грн., травень 2015 р. у розмірі 300 грн., серпень 2015 р. у розмірі 250 грн. (арк. спр.7 8 зворот).
Натомість державний виконавець як в поданому відзиві на скаргу, так і у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що інформація «Укрпошти» про відсутність проведених платежів є неповною, тому врахувала як підтвердження сплати аліментів надані боржником ОСОБА_3 копії квитанцій та чітко зазначила, що боржником сплачено аліменти за період: серпень 2014 р. у розмірі 350 грн., квітень 2015 р. у розмірі 1000 грн., травень 2015 р. у розмірі 300 грн., серпень 2015 р. у розмірі 250 грн. (загальна сума складає 1900 грн.)
Разом з тим, із наданих ОСОБА_3 копій квитанцій, які за твердженням державного виконавця нею враховані (акр. спр. 42, 68) встановлено, що такі надані на суми: 300 грн., 350 грн., 250 грн., 250 грн. та 300 грн. (загальна сума 1450 грн.) періоди сплати не проглядаються і на квитанціях наявні виправлення, а підтвердження про сплату аліментів у розмірі 1000 грн. взагалі відсутні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що інформація про сплату ОСОБА_3 аліментів надана ПАТ «Укрпошта» 19.09.2017 р. за період з 01.06.2014 р. по 08.09.2017 р. (що становить менше 5 років) з відображенням відомостей у Таблиці 1, включає дані які містяться як у архівній, так і оперативній базах даних Автоматизованої системи «Електронний переказ», термін зберігання інформації за поштовими переказами становить 5 років, спірним періодом є 2014-2015 р.р., а тому твердження державного виконавця про неповноту інформації ПАТ «Укрпошти» є необґрунтованим.
Відтак, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для врахування таких квитанцій, наданих боржником ОСОБА_3 , при формуванні Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Отже, здійснюючи розрахунок державний виконавець не дотримався встановлених для нього законних процедур та не діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому доводи заявника про неправомірність дій державного виконавця є обґрунтованими.

Крім того, в оскарженій ухвалі суд першої інстанції посилався на те, що скаржник звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця та фактично оскаржує розрахунок заборгованості від 08.09.2017 року, з яким була ознайомлена ще 01.02.2018 року, а скарга подана 16.04.2019 року, тому застосував наслідки пропущення строків, передбачені ст. 126 ЦПК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою 11 квітня 2019 року, що стверджується відміткою на конверті (арк. спр. 25) і просить визнати незаконним саме Розрахунок по аліментах від 01 квітня 2019 року, який нею і долучено при поданні скарги (арк. спр. 11-12). Відтак, висновок суду першої інстанції про оскарження розрахунку від 08 вересня 2017 року та пропуск строку звернення із скаргою є помилковим, оскільки розрахунок від 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 не долучався при поданні скарги 11 квітня 2019 року.
Крім того, при виданні нового розрахунку попередній втрачає дійсність про що державним виконавцем зазначено у самому розрахунку та роз`яснено про право на його оскарження у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» належним чином не вжив всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення, що не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно з положеннями пунктів 1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд ураховує те, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» належним чином не проведено перевірки майнового стану боржника, не вжито необхідних заходів для отримання інформації про його доходи (в частині відрахування аліментів із процентів, як іншого виду доходу), не перевірено факту сплати боржником аліментів за оспорюванні періоди, що свідчить про невжиттям передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення та наявність підстав для визнання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів незаконним.
З урахуванням визнання судом апеляційної інстанції дій головного державного виконавця Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. щодо проведеного Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 неправомірними та зазначеного Розрахунку незаконним з наведених вище мотивів, державний виконавець в силу чинного законодавства та нормативних документів, що регламентують його діяльність зобов`язаний провести розрахунок заборгованості по аліментах, а відтак, у задоволенні решти вимог скарги належить відмовити.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що ухвалу суду належить скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 381, 382, 384 ЦПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2019 року скасувати.
Постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати дії головного державного виконавця Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. щодо проведеного Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 неправомірними.
Визнати Розрахунок заборгованості по аліментах від 01.04.2019 року №15.10-43/Д5/2633 проведений головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Гайгель Н.М. незаконним.
В решті вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.