Справа №345/4033/19
Провадження № 2/345/1529/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати- ОСОБА_4 , яка все належне їй майно у відповідності до заповіту від 16.04.1999 року заповіла позивачу. Після їхньої смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 42,16 ум.кад.га. Так, 23.10.2018 року нотаріусом було видано свідоцтво про право власності на земельну частку пай на ім.»я позивача, однак коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та батька на домоволодіння, йому було відмовлено у зв`язку із тим, що спадкове домоволодіння відносилось до категорії «колгоспний двір» та слід виділити частки кожного з членів двору. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , а саме на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач в підготовче судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі (а.с.55).

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте подала заяву, в якій просить суд розглядати справу в її відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с.56).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4 (а.с.8). На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилось до категорії «колгоспний двір», а тому слід визначити частки кожного з членів двору (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 16 квітня 1991 р. виконкомом Негівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №5 від 16.01.1991 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належало на праві власності членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 (а.с.18).

Відповідно до довідки №576 від 30.05.2019 року, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району (а.с.50), згідно із записом в погосподарській книзі НОМЕР_1 за 1986-1990 роки в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року проживали і були зареєстровані: спадкодавці : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивач по справі ОСОБА_1 , відповідачка по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , останній працював з 28.03.1986 року по 31.08.1993 року у колгоспі «17 вересня» с.Негівці Калуського району (а.с.30-32). Одночасно з інформації, наданої архівним відділом Калуської районної державної адміністрації від 04.09.2019 року членство в колгоспі ОСОБА_1 . підстверджується інформацією з протоколу НОМЕР_1 засідання правління колгоспу «17 вересня» від 19.10.1989 року, у відповідності до якого ОСОБА_1 прийнято на роботу шофером з 25.09.1989 року (а.с.26-27).

Щодо членства в колгоспі громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 то в протоколах засідання правління колгоспу та протоколах загальних зборів колгоспників колгоспу «17 вересня» за 1970-1990 роки така інформація відсутня (а.с.24). Також відомостей про вступ у колгосп (члени колгоспу) ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у Негівському старостаті та у Верхнянській сільській раді немає, що підтверджується повідомленням Верхнянської сільскої ради ОТГ за №933/02-14 від 27.08.2019 року.

А у відповідності до інформації наданої на запит адвоката наданої відділом Калуської РДА від 04.09.2019 року у відповідності до Протоколу №9 засідання правління колгоспу «17 вересня» від 26.07.1990 року було розглянуто заяву ОСОБА_2 про прийняття її на сезонну роботу, однак вона членом колгоспу не була, а перебувала у трудових відносинах з колгоспом (а.с. 28-29).

Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частини будинковолодіння. Таким чином, після їхньої смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_3 , прийняв спадщину на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проживаючи спільно зі спадкодавцем (а.с.14).

Крім того, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , також відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач, відповідно до ст.1223 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті матері, оскільки у відповідності до заповіту подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримав свідоцтво на право власності на частину спадкового майна (а.с.12,18).

За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті батьків, а саме в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст. 120, 529,548 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: