Справа № 442/75/19
Провадження № 2/442/408/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., з участю секретаря судових засідань Малик О.Я.розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дрогобицька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду знаходиться вищевказаний цивільний позов, в якому позивач просить: зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку у АДРЕСА_1 , захоплену ним за рахунок земель загального проїзду (розвороту): 50см. (ширина) і 10м. (довжина), загальна площа зайнятої землі 5 кв.м., шляхом демонтування паркану на бетонній основі протягом 15 днів з часу набрання рішенням законної сили та переведення заїзду у попередній стан.

З метою забезпечення позовних вимог позивач подав до суду заяву про забезпечення цивільного позову шляхом заборони ОСОБА_2 та Дрогобицькій міській раді вчиняти будь які дії щодо передачі, змін меж земельної ділянки її приватизації за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що 30 червня 2018 року ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 самоправно під приводом «вирівнювання» паркану (металевої сітки) та заміни паркану на більш сучасніший витягнув залізні стовпці, вирив канави на нові стовпці та змінив межу своєї земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування, тим самим звузивши проїзд на мінімум 50 см. (ширини) і 10 м.(довжини). Тобто через його «пересування» відбулось захоплення земель загального користування. З приводу таких дій ОСОБА_2 сусідами складено акт від 02 липня 2018 року.

Згідно відповіді Дрогобицької міської ради від 11.12.2018 року за № 3-21/9924 на його звернення: комісія по земельних спорах Дрогобицької міської ради вирішила погодити акт від 27 вересня 2018 року, за яким встановлено переміщення загорожі в бік проїзду та збільшено площу за рахунок розвороту (земель загального користування) шляхом встановлення стовпців на бетонній основі. Через переміщення загорожі ОСОБА_2 в бік земель загального проїзду розвороту, останнім самозахоплено землю 50 см. ( ширина) і 10 м.( довжина), загальна площа зайнятої землі 5 кв.м.

З огляду на викладене вище, вважає що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до неможливості поновлення порушених прав та інтересів позивача чи утруднить їх поновлення.

З`ясувавши думку учасників процесу, щодо поданої заяви, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

За змістом ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, з метою правильного застосування норм закону роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260, 261 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р., суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам, в тому числі Дрогобицькій міській раді вчиняти будь які дії щодо передачі, змін меж земельної ділянки її приватизації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.157ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання один рік з моменту її проголошення.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу. Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченомуст.261 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Крамар