Ухвала

11 червня 2019 року

м. Київ

справа № 463/585/18

провадження № 61-8447ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув клопотання ОСОБА_1 про відвід судді

Курило В. П., за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний інформаційно-аналітичний центр», Кабінету Міністрів України про визнання незаконним розпорядження про покриття майнової та моральної шкоди за невиконання колективного договору, невиплату зарплати, премії, одноразової допомоги на оздоровлення,,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із касаційною скаргою на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 листопада

2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня

2019 року та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору у розмірі 4 228,80 грн.

10 червня 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому заявник просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року. Крім того, у даному клопотанні заявник ставить питання про відвід судді

Курило В . П., яке мотивовано тим, що суддя протиправно та безпідставно зобов`язує ОСОБА_1 сплатити судовий збір у розмірі 4 228,80 грн, що викликає недовіру.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 05) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У статті 37 ЦПК України наведений перелік обставин, за яких не допускається повторна участь судді в розгляді справи.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N 33949/02, § 49 - 52, від 9 листопада 2006 року).

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Зміст клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу судді, а зводяться до незгоди заявника із процесуальним рішенням судді і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У зв`язку з визнанням клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. необґрунтованим, у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний інформаційно-аналітичний центр», Кабінету Міністрів України про визнання незаконним розпорядження про покриття майнової та моральної шкоди за невиконання колективного договору, невиплату зарплати, премії, одноразової допомоги на оздоровлення.

Клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Курило В. П. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило