ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/1707/19
Провадження № 22-ц/4820/1722/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Зеленської В.І. від 10 липня 2019 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 06.05.2018 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Славутським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області, актовий запис № 94. В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

На цей час позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює, джерел доходу не має, потребує утримання від батька дитини, який є працездатний та може надавати їй утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Також вона сама не може забезпечити належний рівень життя та розвитку дитини, відповідач не бере участі в утриманні дитини.

Тому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подачі позову до суду.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення повноліття дитиною, аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення повноліття дитиною. В решті позовних вимог просив відмовити. Посилається на те, що не працевлаштований, нерухомості не має, проживає у квартирі матері, живе за рахунок випадкових заробітків, має незадовільний стан здоров`я, хоча інвалідність не оформляв. Враховуючи наведене, сплачувати аліменти у присудженому розмірі не спроможний.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила рішення суду залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Вказувала, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заперечень проти заявленого нею розміру аліментів не висловлював, посилання на незадовільний стан здоров`я не слугує доказом неспроможності сплачувати аліменти в заявленому розмірі, точний розмір доходу відповідача не встановлений.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні.

Сторони не дійшли згоди щодо участі батька в утриманні дитини.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює, джерел доходу не має.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що враховуючи задовільний стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не довів свою непрацездатність, наявність хвороб, відсутність у нього інших утриманців, останній спроможний надавати утримання дитині та позивачці до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному судом розмірі.

Так, згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я, не довів факт перебування на обліку у лікарів та свою непрацездатність.

Одночасно суд врахував, що у відповідача немає на утриманні інших дітей, осіб похилого віку.

Матеріали справи не містять даних щодо місця роботи відповідача та наявності у нього стабільного офіційного заробітку.

Доводи апеляційної скарги про спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини лише у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтуються на доказах.

Також апелянт не надав жодних доказів щодо неспроможності сплачувати 1000 грн. на утримання дружини, з якою проживає дитина - не представив доказів на підтвердження розміру свого середньомісячного доходу та витрат, які він здійснює на своє власне утримання.

В свою чергу апеляційний суд констатує, що апелянт за віком та станом здоров`я, не маючи жодних протипоказань до праці, об`єктивно не має перешкод для працевлаштування та збільшення своїх доходів.

Встановлений судом розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини, а також матері дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

О.І.Ярмолюк