П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/15303/18

Номер провадження 22-ц/824/7292/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Марфіної Н. В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 11 885 грн. 76 коп. за кредитним договором №б/н від 22 травня 2013 року, а також судових витрат у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 22 травня 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 1 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Крім того, поставши свій підпис на вищевказаній Заяві, відповідач підтвердила факт ознайомлення в письмовому вигляді з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до положень п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, натомість відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, з рахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 24 вересня 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 11 885 грн. 76 коп., з яких 4 319 грн. 69 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7 455 грн. 81 коп. - нараховано пені, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 542 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с.42 - 47).

Не погодившись із вищевказаним заочним рішенням, у квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направлено апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що оскаржуване рішення є незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У даному випадку, є доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач укладення кредитного договору не оспорювала, розрахунок заборгованості не спростовувала, не довела виконання умов договору належним чином, не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов'язань, зустрічних позовних вимог не заявляла, у зв'язку з чим суд дійшов невірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, крім того, суд допустив порушення норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року (а.с. 106) поновлено скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження заочного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року (а.с. 108) призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Представник позивача та відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією судових повісток-повідомлень, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів, 22 травня 2013 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 7).

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надала свою згоду, що вона разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відкриття рахунку на ім`я відповідача, не надано виписки по даному рахунку, яка мала підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості та розмір грошових коштів, отриманих позичальником.

Натомість доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить відомостей про тип картки, яка була надана відповідачу, а Умови та правила надання банківських послуг, що містяться в матеріалах справи, не погоджені підписом останньої.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ КБ ПриватБанку, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Як вбачається з Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 22 травня 2013 року, відповідач висловила лише своє бажання отримати кредитну картку та вказала свої анкетні данні.

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Пам`яткою клієнта, яка є невід`ємною складовою Договору про надання банківських послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами та заборгованості, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки суд позбавлений можливості встановити, з якою саме редакцією Умов та правил надання банківських послуг була ознайомлена відповідач, а, отже, і всі істотні умови кредитного договору.

Крім того, позивачем не надано будь-яких відомостей стосовно номеру карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, та даних щодо відсоткової ставки і типу кредитної картки.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач в апеляційній скарзі, не є належним підтвердженням наявності цієї заборгованості, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження укладання кредитного договору та перерахування коштів на рахунок відповідача.

Крім того, з вищевказаного розрахунку неможливо встановити, які саме тарифи застосовувались при її заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що сторони досягли згоди стосовно умов кредитного договору, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг, та факт надання кредитних коштів відповідачу, а, отже, вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем наявності заборгованості за кредитним договором, а відтак відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова