Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 648/3229/16-ц

провадження № 61-32175св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Надеждівська сільська рада Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року у складі судді Сімчука С. Б. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 про визнання рішень сільської ради незаконними та скасування державних актів.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 21 серпня 1997 року № 40 йому передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,06 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Належна йому земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що надана у власність ОСОБА_3 , загальною площею 0,07 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , однак після приватизації йому видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0576 га, а відповідачу ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0721 га.

Посилався на те, що під час виготовлення технічної документації по землеустрою для складання державного акта допущено технічну помилку, внаслідок чого фактично відбулася зміна площі земельних ділянок та їх спільна межа у сторону зменшення його земельної ділянки без погодження суміжної межі при виготовленні проектної документації на її приватизацію.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 24 липня 2009 року № 208 та від 21 серпня 1997 року № 40, державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на його земельну ділянку та державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами невідповідність розміру земельної ділянки, вказаного у рішенні Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 21 серпня 1997 року № 40, розміру земельної ділянки, указаному у державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , що не спростовує правомірності оскаржуваних рішень сільської ради та державних актів, так як розміри земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визначені на підставі технічної документації із землеустрою з урахуванням погодження сторонами спільної межі, а при виготовленні та погодженні технічної документації, як і при ухвалені рішень сільської ради про передачу земельних ділянок у власність порушень чинного законодавства не встановлено.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність розбіжностей у рішенні про передачу земельної ділянки у власність та державному акті не свідчать про їх неправомірність, оскільки площа, зазначена у рішенні сільської ради про згоду на передачу земельної ділянки у власність, має орієнтовне значення, тоді як рішення щодо передачі земельних ділянок у власність відповідно до норм статті 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції, що діяла на час прийняття рішення про приватизацію 1997 року) та норм статті 118 ЗК України від 25 жовтня 2001 року (у редакції на час прийняття рішень про приватизацію 2009 року та видачі оспорюваних державних актів) приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. На момент обміру земельних ділянок та встановлення меж при наданні земельних ділянок у власність ОСОБА_1 був обізнаний про розміри та форму своєї земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_3 , яка відповідає розмірам та формі, які встановлені у спірних державних актах на право власності на земельні ділянки та фактичним лінійним розмірам, встановленим у проведеній у справі судовій земельно-технічній експертизі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що при розробці технічної документації для приватизації земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , була допущена технічна помилка. У зв`язку з чим форма земельних ділянок № № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які до приватизації земельної ділянки № АДРЕСА_1, мали прямокутну форму, була незаконно змінена, земельні ділянки стали мати форму трапеції. Змінилася також довжина спільної межі, яка за інформацією земельно-кадастрової документації складала 28 м, а після приватизації - 29,71 м. Зазначав, що при розробці технічної документації вимоги статті 107 ЗК України враховані не були. При складанні акта про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були погоджені межі земельної ділянки з усіма сусідами, крім нього, оскільки указана межа земельної ділянки в натурі збігається з штучними лінійними спорудами. Внаслідок цього розмір земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 , незаконно збільшився за рахунок земельної ділянки, яка йому належить. Крім того, судами не було взято до уваги, що невірність проведення обмірів призвела до того, що експерт зробила необґрунтований висновок про відповідність площ земельних ділянок спірним державним актам. При цьому у судовому засіданні експерт ОСОБА_4 визнала той факт, що площа земельної ділянки, яка перебуває у його власності, менша на 23 кв. м. Зазначені експертом межі спірних земельних ділянок не відповідають межам, указаним у акті погодження, а також фактичним межам цих ділянок.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 про визнання рішень сільської ради незаконними та скасування державних актів та витребувано з Білозерського районного суду Херсонської області указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_3 , у якому він посилається на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням дев`ятої сесії двадцять другого скликання Надеждівської сільської ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області від 21 серпня 1997 року за № 40 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських приміщень площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1 . Технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_1 , якою встановлено точний розмір земельної ділянки, була виготовлена Херсонською філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на підставі письмової заяви ОСОБА_1 про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку від 07 жовтня 2009 року, згідно якої розмір земельної ділянки позивача становить 0,0576 га.

14 грудня 2009 року Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серії НОМЕР_1 , про що зроблено запис про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування.

Рішенням Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 20 січня 2009 року № 185 про приватизацію присадибних земельних ділянок надано згоду на передачу присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,07 га у власність ОСОБА_3

Рішенням Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 24 липня 2009 року № 208 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0721 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , розроблену приватним підприємством науково-виробничою фірмою «Нові технології - ГІС», та передано у власність ОСОБА_3

14 грудня 2009 року Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області ОСОБА_3 . видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серії НОМЕР_2 , про що зроблено запис про

реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування.

Встановлено, що розміри земельних ділянок, зазначені в оспорюваних державних актах на право власності на земельну ділянку та визначені у технічній документації, виготовлені відповідно до вимог пункту 1.15 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43, відповідно якого розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку здійснюють суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів.

Відповідно до рішення Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 22 травня 2008 року № 17 за ОСОБА_1 визнано право власності на зазначений житловий будинок та погашено акт передачі будинку по переселенню від 20 травня 1980 року. Право власності зареєстроване у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 20 червня 2008 року.

Згідно з матеріалами інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 є власником зазначеного будинку відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 31 травня 1994 року виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради народних депутатівБілозерського району Херсонської області.

Зазначені матеріали інвентарних справ містять розміри меж земельних ділянок лише з боку АДРЕСА_1

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 квітня 2017 року, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, та пояснень експерта Сегейченко О. В. у суді апеляційної інстанції, відсутність документів з планом відводу земельних ділянок за адресами № АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 при їх наданні у користування не дає можливості встановити відповідність фактичної площі та меж земельних ділянок плану відводу земельних ділянок при наданні їх у користування.

Розмір задньої межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , обмір якої здійснювався по фактично встановленим огорожам, за відсутності встановлених межових знаків, складає 25,30 м, що на 0,53 м менший, ніж зазначено у державному акті на право власності на землю, однак таке відхилення відповідно норм пункту 3.10 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 476, є допустимим.

У ході розробки зазначеної технічної документації було складено акт про погодження (встановлення) меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого представник Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та ОСОБА_1 погодили межі земельної ділянки, які встановлені по фактичному їх місцезнаходженню, при цьому зауважень при встановленні зовнішніх меж не встановлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г') відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини першої статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що наявність розбіжностей у рішенні про передачу земельної ділянки у власність та державному акті не свідчать про їх неправомірність, оскільки площа, зазначена у рішенні сільської ради про згоду на передачу земельної ділянки у власність, має орієнтовне значення, тоді як рішення щодо передачі земельних ділянок у власність відповідно до норм статті 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції, що діяла на час прийняття рішення про приватизацію 1997 року) та норм статті 118 ЗК України від 25 жовтня 2001 року (у редакції на час прийняття рішень про приватизацію 2009 року та видачі оспорюваних державних актів) приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. На момент обміру земельних ділянок та встановлення меж при наданні земельних ділянок у власність ОСОБА_1 був обізнаний про розміри та форму своєї земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_3 , яка відповідає розмірам та формі, які встановлені у спірних державних актах на право власності на земельні ділянки та фактичним лінійним розмірам, встановленим у проведеній у справі судовій земельно-технічній експертизі.

Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников