03.10.2019 Справа № 363/1067/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 17,2 кв.м., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру; у користування ОСОБА_3 залишити дві житлові кімнати: площею 9,3 кв.м. та 14,8 кв.м, разом 24,1 кв.м., та дві лоджії 1,4 кв.м., 2,1 кв.м. В загальному користуванні залишити: кухню - 7,4 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,1 кв.м., коридор - 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокій - 2,8 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона являється власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Інші 1/2 частина вказаної квартири належать ОСОБА_4 . Згідно до технічного паспорту, спірна квартира є трикімнатною, жилою площею 41,3 кв.м., у тому числі АДРЕСА_2 кімната 17,2 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 14,8 кв.м., кухня 7,4 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., коридор 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокій 2,8 кв.м., лоджії 1,4 кв.м. та 2,1 кв.м. Загальна площа квартири 69,3 кв.м.

Домовитися про порядок користування спільною квартирою сторони не можуть, а тому позивач вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 15 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити у її відсутність.

Оскільки відповідач визнав позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено частиною 3 статті 200 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1117, ОСОБА_1 являється власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1115, ОСОБА_5 являється власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 07 березня 2019 року, ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Згідно до витягу з про державну реєстрацію виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається, з технічного паспорту виданого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», на квартиру АДРЕСА_1 посімейного, спільного заселення розташована на 7 поверсі поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 41,3 кв.м., у тому числі одна кімната 17,2 кв.м., друга кімната 9,3 кв.м., третя кімната 14,8 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1 кв.м., коридору 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокою 2,8 кв.м., лоджії 1,4 кв.м. та 2,1 кв.м. Загальна площа квартири 69,3 кв.м.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно до ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Крім того, відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Отже, враховуючи те, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністює обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтею 150 ЖК Української РСР, статтями 355, 356, 383, 391 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 17,2 кв.м., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру; у користування ОСОБА_3 залишити дві житлові кімнати: площею 9,3 кв.м. та 14,8 кв.м, разом 24,1 кв.м., та дві лоджії 1,4 кв.м., 2,1 кв.м. В загальному користуванні залишити: кухню - 7,4 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,1 кв.м., коридор - 1,0 кв.м., 4,8 кв.м., 4,8 кв.м., передпокій - 2,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк