КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4150/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/7896/18

14 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвоката Грунського Володимира Олеговича на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Бондаренко О.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимирської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

17 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимирської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, в якому просило визнати недійсним договір оренди землі від 02.03.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимирської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138484 від 15.03.2018 року 20:46:16; стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,1002 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» договір оренди землі, за яким передала в оренду Агрофірмі «Матюші» вказану земельну ділянку строком на 10 років.

04.01.2016 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Линь В.О. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27745737, яким зареєстрував право оренди на земельну ділянку площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші».

Наприкінці березня 2018 року позивачу стало відомо, що 02.03.2018 року ОСОБА_4 уклала з Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договір оренди, за яким передала останньому в оренду земельну ділянку площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, а державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксана Петрівна 15.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Вважало, що за наявності дійсного договору оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» і зареєстрованого права оренди за позивачем на земельну ділянку площею 2,1002 га з кадастровим номером НОМЕР_2, ОСОБА_4 не мала права передавати вказану земельну ділянку в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», укладенням договору оренди від 02.03.2018 року порушено право позивача, як законного орендаря земельної ділянки, а державний реєстратор, у свою чергу, не мала правових підстав проводити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

18 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Заяву обґрунтовувало тим, що у позивача наявна інформація, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ вказаних земельних ділянок. Внаслідок поділу державна реєстрація земельних ділянок та їх кадастрові номери будуть скасовані, а новим земельним ділянкам будуть присвоєні нові кадастрові номери.

Посилаючись на те, що скасування державної реєстрації та кадастрового номеру земельної ділянки призведе до утруднення, чи неможливості виконання рішення суду у справі у разі задоволення позову, заявник просив суд задовольнити заяву.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвокат ГрунськийВолодимир Олегович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав що, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд не врахував, що на момент звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову була наявна інформація про те, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ вказаних земельних ділянок, в результаті чого будуть скасовані записи про державну реєстрацію земельних ділянок, їх кадастрові номери, а також будуть сформовані нові земельні ділянки із новими кадастровими номерами, що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову, чи взагалі зробить його виконання неможливим.

Звертав увагу суду, що забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, гарантує реальну можливість виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, дозволить ефективно захистити порушені права позивача та без будь-яких технічних ускладнень відновити стан, який існував до порушення цих прав.

25 лютого 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Кузьменка ЄвгеніяАнатолійовича, в якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року залишити без змін. Зазначав, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчиняє будь-які дії направлені на поділ земельної ділянки. Земельна ділянка, на яку просить накласти арешт позивач, обтяжена в силу Закону - діє мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення, а тому подвійне обтяження земельної ділянки є недоцільним. Крім того, зазначав, що таке забезпечення позову буде впливати на права третьої особи - орендаря земельної ділянки Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод». Також вказував, що позовні вимоги ТОВ " Агрофірма " Матюші" стосуються права користування земельною ділянкою, тоді як забезпечення позову, у обраний позивачем спосіб, буде обмежувати право власності ОСОБА_4, при цьому не було надано зустрічне зобов'язання.

В судовому засіданні представники позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвокат Грунський ВолодимирОлегович та адвокат Танцюра Юлія Борисівна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, представник Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксана Петрівна в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_4 вчиняє дії щодо відчуження чи поділу земельної ділянки, а додані до заяви матеріали не стосуються предмету спору та не містять доказів, які стосуються як предмету спору, так і земельної ділянки, яка є предметом договору оренди.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України) .

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Зі змісту позовних вимог ТОВ Агрофірма «Матюші» вбачається, що між сторонами виник спір щодо укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договору оренди земельної ділянки від 02.03.2018 року, оскільки він укладений та зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» від 20 жовтня 2014 року. У зв'язку із наведеним позивач просив визнати недійсним договір оренди від 02.03.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимирської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138484 від 15.03.2018 року 20:46:16.

Враховуючи, що 02.03.2018 року між ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» було укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» від 20 жовтня 2014 року, колегія суддів вважає, що відповідачі не позбавлені можливості вчиняти дії щодо предмета спору, земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, зокрема, щодо розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 02.03.2018 року, укладення нового договору та його реєстрації, здійснення поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 на декілька земельних ділянок, яким буде присвоєно нові кадастрові номери, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення його позовних вимог.

Суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову належним чином не вивчив, не врахував наявність у відповідача реальної можливості до ухвалення рішення у справі розпорядитися майном на власний розсуд та дійшов помилкового висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову та не врахував, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, у зв'язку з чим необґрунтовано повністю відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 150 ЦПК України, одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору .

Оскільки, між сторонами виник спір щодо права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, узгоджується з заявленими позовними вимогами і необхідність застосування такого заходу забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що його незастосування може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149-150 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» щодо необхідності вжиття вказаного виду забезпечення позову.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, не порушує права ОСОБА_4, як власника земельної ділянки, а Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», як орендаря земельної ділянки, та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, підлягає задоволенню.

В частині вимог про забезпечення позову способом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2, 1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Арешт майна, як вид забезпечення позову, полягає у забороні вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи розпорядження майном.

Таким чином накладення арешту на земельну ділянку, як вид забезпечення позову, буде порушувати право користування земельною ділянкою, яка є предметом спірного договору оренди, до вирішення спору по суті, що призведе до порушення прав, як власника земельної ділянки, так і прав орендарів та заподіяння їм матеріальних збитків .

При цьому, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» є частково обґрунтованими, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» та забезпечення позову способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Інші вимоги заяви про застосування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвоката Грунського Володимира Олеговича задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1002 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської областіта належить на праві власності ОСОБА_4. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма " Матюші", ідентифікацій код 151.

Боржник: ОСОБА_4, реєстрацій номер платника податків НОМЕР_1.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: